156 
hvilka hos denna art visa den egendomligheten, att de äro 
förskjutna mot stangelns ryggsida och hafva sammanvuxit 
tili ett skenbart enkelt, tväköladt fjäll '). Â nämnda stalle, 
hvilket framträder som en stärkt rödfärgad fläck, tinnes 
anthocyan i det storcelliga, under epidermis belintliga skiktet. 
Under nämnda anthocyanförande parenkym, som är i full- 
komlig saknad af klorofyll, vidtager en anthocyanfri, men 
klorofyllförande väfnad. Pä samma satt befinner sig i det 
anthocyanförande förbladet mellan epidermis och kloren- 
kymet ett storcelligt parenkym med innehäll af anthocyan 
men utan kloroplaster. 
Linum alpinum Jacq. 
Blärödt färgade basalblad föra anthocyan i grund- 
parenkymet. 
Polygala amara L. 
Bladrosetter ej sällan intensivt bläfärgade. Anthocyan 
upptrüder dervid rikligt i palissadparenkymet och i svamp- 
parenkvmets understa cellrad. 
Empetrum nigrum L. 
Rödfärgningen af det vegetativa systemet, hvilken hos 
denna växt stundom gör sig synnerligen kräftigt gällande, 
visade sig hos llertalet af de individ. som jag kom att 
undersöka â Schneeberg, mindre tydligt utpräglad och var 
inskränkt tili stammen och de äldre bladen. I dessa organ 
uppträder anthocyan subepidermalt, bundet vid den kloro- 
fyllförande grundväfnaden. der det merendels finnes utbil- 
dadt i de perifera cellerna, stundom likväl visar sig utbredt 
tili äfven djupare in befintliga cellager. 
Som i öfrigt föga af intresse framgick vid min un- 
dersökning af dessa alpina Empetrum-individ, fär jag hän- 
visa tili den mera detaljerade redogörelse öfver Empetrum 
nigrum sâsom anthocyanproducerande växt, som jag lemnat 
i mitt tidigare arbete öfver anthocyan *). 
1 ) Se Eichler, A. W. Blüthendiagramme. Zweiter Theil. 
Leipzig 1878. pp. 303, 304. 
2 ) Gertz, O. 1. c. pp. 263, 264. 
