161 
bildning i mesofyllet, framför allt i palissadparenkymets 
celler. 
Getan rivale L. 
I anslutning till tidigare undersökningar öfver denna 
växt 1 ), hvilken förekommer upp i Schneebergs krumm- 
holzregion, ma här omnämnas en af Eriophyes nudns 
Nal. framkallad gallbjldning, Erineum gei Fries, som ut- 
märker sig genom rosaröd färgning af de deformerade 
bladpartierna. Anthocyan förekommer här rikligt i grund- 
väfnaden samt i fiera af de abnormt förlängda Erineum- 
hâren. Körtelharen föra i den hufvudlikt utbildade apikal- 
cellen anthocyan, bundet vid der utskilda kroppar af garf- 
âmneartad natur. 
De här anförda iakttagelserna hafva gjorts â individ 
frân skânska fyn dorter. 
Dry as octopetala L. 
Blomskaften rödfärgade af anthocyan i under epider- 
mis belägna celler. 1 fiera fall fann jag här den subepider- 
mala lokalisationstypen füllt ren och öfverensstämmande 
med den för anthoeyanförande bladskifvor utmärkande, i 
andra fall var emellertid anthocyan mera diffust utbredt i 
alla de perifera väfnadsskikten och sälunda äfven utbildadt 
i epidermis, sâsom jag vid tidigare undersökningar funnit mer- 
endels vara fallet med blomskaftet hos denna växt. I blad- 
skifvan uppträder. som nämndt, anthocyan i palissadparen- 
kymet -). 
Alckêmilla vulgaris L. var. glabra DC. 
Unga, i spetsen rödfärgade blad föra epidermalt loka- 
liseradt anthocyan. medan aldrade blads röda färg härrör 
-1 ) Gertz, O. 1. c. p. 226. 
2 ) Gertz, O. 1. c. p. 226. — Med Dryas octopetala öfver- 
ensstämmer Dryas Drummondi Rieh., hvilken art undersökts i 
Lunds botaniska trädgärd. Unga, röda blad föra anthocyan i pa- 
lissadcellerna, i mindre riklig miingd i svampcellagret ofvan undre 
epidermis. Nämnda färgämne uppträder äfven i de klubbliknande 
glandlerna pä bladets ofvansida, der det likväl ej finnes löst i cell- 
saften, utan bundet vid garfämneartade bollar eller klumpar. 
