164 
blifvit stärkt undertryckt, liksom äfven deri, att samtliga 
bladets väfnader här qvarstä p;\ ett mera embryonalt sta- 
dium med föga genomförd arbetsfördelning. 
De genom sin päfallande rikliga anthocyanbildning 
stärkt i ögonen fallande, mycetogena gallbildningar, hvilka 
utgöra skottdeformationer, härrörande af Calyptospora 
Goeppertiana Kühn samt Exobasidium Vaccinü (Fuck. 
Wor.. torde säkerligen vara att anträffa à Schneeberg, 
ehuru vid tiden för min vistelse derstädes intet fall af denna 
patologiska anthocyanbildning künde iakttagas. Ätminstone 
synes den senare svamparten med säkerhet tillhöra Schnee- 
bergs flora, enär den Annes anförd för nämnda omräde 
redan hos Beck 1 ). 
Öfver anthocyans lokalisation i dessa bägge cecidier 
Annes en noggrann redogörelse i mitt ofvan anförda arbete. 
Arctostaphylos alpina (L.) Spreng. 
Unga, rödfärgade blad föra anthocyan i palissadpar- 
enkymet och de understa svampparenkymcellerna. 
Är hos denna växt anthocyanbildningen sommartid 
föga framträdande, sà torde emellertid i fraga om den höst- 
liga anthocyanfärgning, som äldre blad och vinterknop- 
parne visa, och som i intensitet och färgprakt af mgen an- 
nan alpin växts öfverträffas, Arctostaphylos alpina fä tiller- 
kännas rangplatsen sasom höstflorans förnämsta anthocyan- 
producent, hvarom iakttagelserna af Coaz och Overton 
samt framför allt Kerners af varmaste entusiasm uppburna 
skildring bära vittne 2 ). (Forts.) 
') Beck, G. 1. c. p. 293. 
2 ) Se pp. 102, 107 och anm. 2, pp. 107, 108 i denna uppsats. — Som 
ett värdigt motstycke tili Kerners skildring af alphöstens prakt 
ma här äfven omnämnas Schroeters biologisk-ökologiska redo- 
görelse öfver Arctostaphylos alpina , der det heter bland annat: 
»Alles andere . . . überstrahlt siegreich die Alpenbärentraube durch 
die innerliche Glut ihrer leuchtend roten Herbstblätter: wie schön 
gefranste rote Teppiche sind ihre langen schlaffen Triebe über 
die Felsen hingeworfen; zwischen den Blättern schimmern glän- 
zend schwarz die kirschgrossen Früchte.» — Schroeter, C. 1. c. 
pp. 157 — 160. 
