165 
Om vinterstândare bland Ölands alfvarväxter. 
Af Aug. Heintze. 
Allt sedan Linnés tid har Ölands flora och vegeta- 
tion varit löremäl för talrika botanisters undersökningar, 
for att ej tala om den härskara af växtsamlare som är efter 
är hemsöker ön. Särskildt har alfvarvegetationen blifvit i 
diverse afseenden ganska utförligt behandlad, framför allt 
af Wahlenberg, Sjöstrand. Grevillius, Erikson. 
Hemmendorff och Witte. 
Samtliga dessa forskare ha emellertid skildrat vege- 
tationsförhällandena under sommaren. Föremäl för följande 
lilla uppsats blir en hittills föga eller alls icke uppmärksam- 
mad sida af alfvarväxternas ekologi: fröspridningen vintertid. 
Mina undersökningar äro utförda i slutet af mars 
mänad 1910 och som profytor användes omräden, hvilka 
jag tidigare — under den egentliga Vegetationsperioden — 
besökt vid flera olika tillfällen dels hösten 1908 dels vâren 
och försommaren 1909. Vid insamling af material erhöh 
jag en god hjälp af v. adjunkten C. Magnusson och tvenne 
af mina lärjungar vid Kalmar h. a. lärov. Ove Gad och 
R. Sterner, de bâda senare mimera fil. studerande. 
Vid tiden för mitt besök i mars 1910 voro alfvarväx- 
terna ännu i det närmaste heit försänkta i vinterdvala. 
Undantag frân denna regel utgjorde endast Pulsatilla pra- 
tensis, som stätade med stora knoppar eher en och annan 
nästan füllt utslagen blomma uppe pä landborgen mellan 
Skogsby och Resmo, äfvensom Draba verna, som i fà 
exemplar fanns blommande ute pä själfva alfvaret öster om 
Resmo. Nedanför landborgen i kulturomrädet utmed Kal- 
marsund pryddes äkerrenarna pä länga sträckor af füllt ut- 
slagen Tussilago, och pä en äker invid Klefva insamlades 
nägra Veronica persica, hvilka utom omogna och füllt mogna 
frukter ägde blommor i mängd. 
Bot. Not. 1911. 
12 
