166 
Med vinterstândare afser Sern an der (8) sâdana frukt- 
ställningar,» som mer eller mindre rika pä frön kvarstä 
under vintern». I föreliggande uppsats fattas termen pä 
samma satt, sä att därmed förstäs ej endast arter. hvilkas 
fröspridning hufvudsakligen eller uteslutande är förlagd tili 
vintern, utan äfven det stora antal växter, som päbörja 
spridningen pä senhösten och afsluta den först fram pä 
vintern. 
Som undersökningarna utfördes sä pass sent som d. 
27 och 28 mars, hade en mängd vinterstândare redan hun- 
nit sprida alia sina frön eller frukter. Men dä fruktställ- 
ningar med tömda kapslar, korgar o. s. v. funnos kvar. var 
detta förhällande lätt att konstatera. och intagas därför 
afven dessa arter i följande förteckning. 
I. Landborgen mellan Skogsby och Resmo. 
A. Sandig och mycket mager betesmark, som pfi vâren 
utmärkes genom sin rikedom pâ Hntchinsia petræa och 
Veronica verna. Pà en mindre af kulturen föga pâverkad 
fläck i kanten af betesmarken och landborgen växer Ranun- 
culus illyncus i ringa mängd. Stärkt vindexponerad mark, 
(d. 27 mars 1910». 
Achillcea millefolium: torra fjorârsstânglar sparsamma; 
fâ frukter ännu kvar i korgarna. 
Androsace seplentrionalis: torra fjorârsstânglar i 
mängd; alla frön spridda. 
Arenaria serpy Hi folia: torra fjorârsstânglar sparsam- 
ma; ganska manga frön kvar i kapslarna. 
Centaurea Scabiosa: torra fjorârsstânglar sparsamma; 
alia frukter spridda. 
Plantago lanceolata: torra fjorârsstânglar talrika; hälf- 
ten eller mer än hälften af fröna kvar i kapslarna. 
Scier anthus animus: i mängd; en del individ (eller skott- 
system!) vintergröna med omogna nötter, en annan del 
âterigen vinterstândare med flertalet nötter ännu ej spridda. 
