bäda äro emellertid endast observerade pä mer vindskyd- 
dade lokaler. 
Ett tjugotal vinterstândare (27 %) äro att hänföra till 
grupp b: enstaka — fâ frön eller frukter kvar pâ moder- 
växten. Nästan alla äro füllt spontana alfvarväxter : Achil- 
læa millefolium, Agrostis canina och vulgaris, Cratœgus 
monogyna, Dianthus deltoïdes , Gentiana uliginosa, Hypericum 
perforatum, Leontodon autumnalis, Linum catharticum, Öxy- 
tropis campestris, Phleum Boehmeri, Prunella vulgaris, Sea- 
biosa Columbaria, Sesleria coerulea, Spircea Filipendula, 
Veronica spicata. De bäda Agrostis- arterna och Leontodon 
autumnalis hinna säkerligen sprida hufvudmassan af sina 
frukter tidigare än de öfriga. Endast Cirsium lanceolatum 
och Galium Mollugo kunna betraktas som kulturelement. 
Bromus mollis f. nana och Globularia vulgaris föras endast 
med tvekan tili grupp b. 
Hos âterstâende vinterstândare (34 arter = 45 %) hade 
fruktställningarna i slutet af mars 1910 heit beröfvats sina 
frön eller frukter. Blott tre hithörande arter äro füllt tyd- 
liga ruderater: Lappa tomentosa, Lolium perenne och Mc- 
landrium pratcnsc. Äfven Cerastium vulgare, Centaurea 
Scabiosa, Linaria vulgaris och Phleum pratense kunna 
emellertid misstänkas vara införda af människan. Hem- 
mendorff (6) omnämner sälunda Cerastium vulgare bland 
de kulturelement, som anträffats pä Ölands alfvar, men 
synes ej själf iakttagit växten pä sädan mark. Själf har 
jag endast antecknat densamma för ängsartad alfvarvege- 
tation invid Kastlösa by. Centaurea Jacea torde pä Öland 
tillhöra den ursprungliga Vegetationen; om samma är för- 
hâllandet med C. Scabiosa, är svärare att afgöra. Hem- 
mender ff (6) framhäller, att denna senareart är ett öländskt 
ogräs, »som bade genom sin storlek och sitt massvisa upp- 
trädande ädrager sig uppmärksamheten ■>, men nämner intet 
om dess förekomst pä alfvaret. Pä landborgen mellan 
Skogsby och Resmo har jag funnit fruktställningar af den- 
samma i ringa mängd pä en sandig och mager betesmark. 
