178 
Liliana vulgaris upptages i mina anteckningar for Kast- 
lösa, dar den växer pä âkerrenar och dikeskanter, men 
uppgifves af ett par förff. vara tagen ute pä alfvaret. PS 
smärre alfvaromräden i Högby och Persnäs socknar (norra 
Öland) uppträder den, enligt Hemmendorff (6), som en 
verklig karaktärsväxt; ätminstone pä dessa senare lokaler 
fär den väl anses vara füllt ursprunglig. Gotlands flora 
tillhör L. vulgaris — enligt K. Johansson (7) — endast 
säsom ruderatväxt. Phleuni pratense ingär flerstädes som 
beständsdel i säväl ängsartad som hedartad alfvarvegeta- 
tion, i sistnämnda fall vanligen som v. nodosa. Men därför 
är det ingalunda säkert, att detta sedan gammalt odlade 
fodergräs är äldre an kulturen. Upplysande i detta afse- 
ende är timotejens uppträdande pä Gotland. Den Annes 
här, enligt K. Johansson (7), sporadiskt vid kulturgränsen, 
men synes hafva fâtt en varaktig fristad pä sädana af ett 
grundt jordlager täckta hällar, som ei kunna frambringa 
slutna vegetationsformationer. 
Om man undantager Epilobium angiistifolium och 
Euphorbia palustris, uppträda äterstäende tili grupp a hö- 
rande arter ute pä alfvaret eller pä landborgen, hvars ve- 
getation mycket nära ansluter sig tili alfvarets: * Audrosace 
septentrionalis. *Antennaria diocia. Artemisia campestris, 
Briza media, Calluna vulgaris, * Campanula rotundifolia, 
Centaurea Jacea, Cirsium acaule, Erysimum hieracifolium 
Euphrasia officinalis, -Festuca ovina, Helianthcmum oelan- 
dicnm, * Her minium Monorchis, Hcrniaria glabra, -Inula 
Britannica, Junens articulatus, Pimpinella Saxifraga, *Poa 
alpina, Rosa cauiua, Sagina nodosa, Sedum acre, album 
och rupestre, Silene nutans, Viscaria alpina. De med en 
asterisk utmärkta arterna torde pä Öland böria sin frö- 
spridning ganska tidigt pä hösten och hinna afsluta den- 
samma längt före vinterns slut. Andra säsom Artemisia 
campestris, Calluna, Euphrasia officinalis m. fl. bilda öfver- 
gäng tili grupp b. 
1 det följande fästa vi oss uteslutande vid de egentliga 
