179 
alfvarväxterna, till hvilka höra 65 af de 75 undersökta vin- 
terstandarna. Med undantag af Epilobium angustifolium 
oeh Euphorbia palustris ha de âterstâende under tidernas 
lopp införts genom kulturen: 
Utgäende frfm växternas nutida utbredning pä och 
utom den skandinaviska halfön har Kjellman sökt ästad- 
komraa en fullständig uppdelning af vär floras faneroga- 
mer i »utvecklingshistoria element, eller rättare i element 
som ställa ungefär samma fordringar pä klimatet. Med 
ledning af Kjellmans förteckning beräknar Grevillius i 
sina Morphologisch-anatomische Studien über die xero- 
phile Phanerogamenvegetation der Insel Oeland - (1896) pro- 
centen af de olika mtvecklingshistoriska» element, som 
konstituera den öländska alfvarvegetationen. Äret därpä 
lämnar Hemmendorff (6) en utförlig lista öfver alfvar- 
växterna, indelande dem i glacial- och subglacialväxter, ek- 
och »steppväxter» o. s. v. En beräkning eher samma grün- 
den är slutligen utförd af Witte (12) 1906. Se tabell C. 
Vi vilja här undersöka, hur de af mig funna 65 vin- 
terständarna fördela sig pä de Kjellmanska grupperna. 
Cynoglosswn officinale. 
Galium apariue. 
Lappa tomentosa. 
Loli um perenne. 
Melandrium pratense. 
Plantago major. 
» Mollugo. 
Hyoscyamus niger. 
1) Glacialväxter. 
Achillcca millefolium. 
Agrostis canina. 
Androsace septeutrionalis. 
Antemiaria dioica. 
Arabis hirsuta. 
Campanula rotundifolia. 
Draba incana. 
Erysimum hieracifolium . 
Euphrasia officinalis [koll.]. 
Festuca oviua. 
Galium palustre. 
Herminium Monorchis. 
Leontodon autumualis. 
Oxytropis campestris. 
Plantago maritima. 
Poa alpina. 
