182 
Ölands södra alfvar torde höra tili värt lands mest 
bläsiga och vindöppna omräden nedanför trädgränsen. 
Snön ligger sällan kvar nägon längre tid ute pä det öppna 
alfvaret, utan sopas snart bort af vinden. En intressant 
skildring af förhällandena under vintern ute pä alfvaret 
lämnar pastor Carl Areskog hos Hemmendorff (6): 
»Vinterstormarna. som stundom. sarskildt vid sydvästliga 
eller nordostliga vindar. oerhördt växa i styrka (den af 
öländingen fruktade s. k. >fäken»K föra bort den ringa 
myllan eller de lösa växtdelama antingen omedelbart eller 
pä sä sätt. »att den fallna snön, som i sig inbäddat de lösa 
föremälen, bokstalligen sopas bort med desamma af den 
väldsamt framilande stormen.» 
Redan pä förhand künde man därför vara ganska 
viss om, att alfvarets vinterständare hinna afsluta sin frö- 
spridning längt före motsvarande arter pä Sveriges fast- 
land. En blick pä tabell A visar ocksä, att sä är förhäl- 
landet. ätminstone i mänga fall. Belysande exempel härpä 
lämna Calluna vulgaris, Campanula rot midi folia, Euphra- 
sia officinalis, Sedum rupestre, Silene nutans m. fl. 
Vindförhällandena pä alfvaret äro naturligtvis svn- 
nerligen gynnsamma för anemochor spridning: nära nog 
Samtliga vinterständare äro vindspridare. Äfven hos Cra- 
tcegus monogyna och Rosa canina aflägsnas frukterna tili 
ej obetvdlig del genom vinterstormarna. 
Efter mina observationer att döma synas endast heit 
fä af vinterständarna uppträda säsom »Steppenläufer> eller 
marklöpare-, Hos Potentilla venia t. ex. lösgöras heia 
skottsystem frän rotstocken för att med sina välfyllda frukt- 
samlingar sopas bort af vinden. Heia ständ af Linum 
catharticum, ditförda pä samma sätt, anträffades pä flera 
Ställen intrasslade bland fruktställningar af andra växter. 
Pä sandiga Ställen à landborgen visar Androsace septen- 
trionalis nägon gäng liknande spridningssätt. I stör ut- 
sträckning knäckas och afbrytas strän af Poa alpina och 
