1 Sb 
Almquist, S., Skandinaviska former af Rosa 
Afzeliana Fr., sectio glauciformis At. Med ett bi- 
hang. 105 sid., 64 textbilder. Uppsala 1911. — Arkiv i. 
Botanik Bd. 10 N:o 13: 
Det kommer nog att dröja länge, innan man kan fä 
füllt naturliga grupper af de svenska formerna af Rosa. 
Renodling och kulturförsök med hybrider kunna kanske i 
sin mon bidraga tili frâgornas bättre lösning framdeles. 
Under tiden fä vi vara tacksamma att förf. söker utreda 
den ena gruppen efter den andra. De talrika bilderna böra 
mycket underlätta uppfattningen af beskrifningarna. 
Här har förf. behandlat sect, glauciformis. hvartill 
räknas de former af R. Afzeliana, som ha blägröna, häriga 
blad (förut kallade coriifolice), under det att glauca har 
blägröna, glatta blad. Förf. skrifver att det varit honom 
»en verklig öfverraskning att linna, huru nogavarjeglau- 
ciforjnis svarar mot nâgon specialart af glauca. Sect. 
glauciformis mäste sâledes anses som en rent artificiell 
kombination (jfr Stud. &.», sid. S4), hvars enda berätti- 
gande är af historisk och praktisk art, framför allt dess 
värde för lättare Orientering inom R. Afselianas stora och 
villsamma formomrâde; i en rent naturlig systematisering 
har den intet berättigande, och jag anser därför riktigast 
att i den följande framställningen uppställa vissa glaucifor- 
mes ss. var. af nâgon glauca ». 
»Af alla R. Afzelianæ äro glauciformes de fattigaste 
pa hybrider (under det den andra sect, med häriga blad, 
vir entif ormes, är den längt rikaste); endast ett par hybri- 
der med R. mollis äro kända. Apogamien torde väl sâle- 
des här vara starkast utvecklad. hvilket väl stär tillsam- 
mans med den utomordentliga starka sönderklyfningen i 
ff. (jfr Hieracia, Taraxaca, Alchemillce) . 
Om tvâ närstäende former frän en viss lokal Säger 
förf. att det knappt här erbjuder sig nâgon annan rimlig 
förklaringsgrund, än att de bäda buskarna äro ett par 
syskon-mutanter, den ena glatt den andra härig . 
