209 
Om anthocyan hos alpina växter. 
Ett bidrag tili ScHneebergflorans ökologi. 
Af Otto Gertz. 
("Forts, frân sida 164.) 
Yid tiden för mina undersökningar â Schneeberg' 
fanns af denna lifiigt röda höstfärgning af växtens vegetativa 
system intet att se. Säsom emellertid tidigare. â kräftigt 
anthocyanförande exemplar frân Wendelstein gjorda iakt- 
tagelser (September 1905) hafva visât, är anthocyans lokali- 
sation i röda höstblad af Arctostaphylos alpina utprägladt 
subepidermal, i det att enbart mesofyllet dervid uppträder 
som bärare af detta pigment ')■ 
Arctostaphylos uva ursi (Ln Spreng. 
De äldrade bladen utmärka sig genom en intensivt 
karminröd färgning, hvilken äfven â ännu füllt lifskraftiga 
blad kan i mer eller mindre framträdande grad göra sig 
gällande, nemligen lokalt kring särställen efter mekaniska 
skador, insektstyng m. m., hvilka stallen befinnas omgifna 
af bredare eller smalare, genom anthocyan kräftigt rödfär- 
gade zoner. Röd cellsaft företinnes här rikligt i mesofyllet. 
hufvudsakligen i palissadparenkvmcellerna. 
I unga blad, der ofta spetsar och kanter, ja stundom 
skifvoma i sin helhet visa rödfärgning, är anthocyans loka- 
lisation lika strängt subepidermal. 
Äfven i stammen och dess grenar finnes anthocyan. 
der lokaliseradt i cellagren under epidermis 2 ). 
Till skillnad frân förhällandet hos föregäende art. gör 
sig i allmänhet icke nagon utpräglad höstfärgning gällande 
hos Arctostaphylos uva ursi. Säkerligen stär detta i sam- 
band dermed, att bladen här, tack vare sin tjocka, läder- 
artade konsistens, äro fleräriga och af denna grund icke 
1 ) Se Gertz, O. 1. c. p. 323. 
3 ) Gertz, O. 1. c. p. 323. 
Bot. Not. 1911. 
