210 
alla vid nâgon bestâmd tidpunkt installa sin lifsverksamhet, 
hvilket moment i de afdöende bladen fôrebâdas genom en 
i dessa inträdande anthocyanbildning, utan do bort vid 
olika tider, hvarvid emellertid hvarje blad visar sin indivi- 
duella höstfärgning. Hos Arctostaphylos alpina àter. der 
bladen pâ grand af saknaden af transpirationsskydd iiro 
sommargröna, blir höstfärgningen särskildt utpräglad, erne- 
dan alla bladen nära nog samtidigt inträda i afdöendets fas 
med dess rikliga anthocyanproduktion * 1 ). 
Erica carnea L. 
Till en del redan blommande individ af denna art, 
hvilka jag i midten af februari mänad 1906 undersökte i 
Isardalen ej längt frän München (Grosshesselohe), der väx- 
ten bildar täta beständ öfver vidsträckta omräden, visade 
en synnerligen kräftig, genom anthocyan framkallad vinter- 
färgning af bladen. Anthocyan befanns här vara bundet 
vid grundväfnaden uteslutande. 
Arten tillhör Schneebergs flora, der den uppträder 
sora préalpin växt, men blef vid min vistelse derstädes icke 
uppmärksammad. 
Azalea procumbens L. 
Anthocyanfärgning särskildt framträdande hos denna 
växt. En intensivt karminröd färg tillkommer nemligen 
äldrade blad, liksom ock foderblad, fruktvägg och frukt- 
skaft, hvilka senare äro ytterst stärkt röda. Samma utse- 
ende, fast mindre stärkt framträdande, visa de unga, ännu 
icke füllt utbildade bladen. 
') Nämnda olikhet hos Arctostaphylos uva itrsi och A. al- 
pina i fräga om höstbladens färg fâr, i samband med frukternas 
rôda, resp. blä färg, sin stora betydelse i fruktspridningens tjenst, 
i det att hos den förra arten stenfruktens intensivt röda färg gör 
sig särdeles kräftigt gällande gent emot bakgrunden af de öfver- 
vintrande, lifligt gröna bladen, en skyltapparat genom kontrast- 
färgning, som verkar lockande pâ fàglar, hvilka förtära fruk- 
terna och derigenom sprida dessas stenkärnor. Diese zweckmäs- 
sige Kontrastwirkung wird erst ins rechte Licht gerückt durch die 
Tatsache, dass die verwandte Alpenbärentraube im Herbst rote 
Blätter, dafür auch schwarze Steinfrüchte besitzt.» — Schroeter, 
C. 1. c. p. 156. 
