229 
utât eller uppât. Anthocyan förefanns här uteslutande i 
undre epidermis. 
Den redogörelse för anthocyans utbredning och topo- 
grafiska läge hos alpina växtformer, som här lemnats med 
särskild hänsyn till Schneebergomrâdets Hora, kommer jag 
pä annat Ställe i denna tidskrift att fullständiga med en all- 
män öfversigt öfver de specifika anthocyanlokalisationsty- 
perna hos här behandlade växtarter samt med en utred- 
ning af dessa typers samband med den i ifrägavarande cel- 
ler och väfnader genomförda arbetsfördelningen, frägor af 
betydande vikt för studiet af anthocyanfrâgan i dess helhet, 
hvilka jag i det föregäende icke kunnat annat än heit an- 
tydningsvis upptaga tili behandling, enär det vid tryck- 
ningen af föreliggande afhandling visât sig, att redogö- 
relsen för det undersökta växtmaterialet tagit ett större om- 
fäng än Ursprungligen derför beräknats, samt det mera be- 
gränsade utrymme, som denna tidskrift kunnat erbjuda, 
redan blifvit hârdt anlitadt. I detta följande meddelande är 
det äfven min afsigt att i nägra punkter närmare beröra 
spörsmälet om den alpina anthocyanfärgningens samband 
med de alpina klimatförhällandena samt att tili nägra här 
icke meddelade iakttagelser anknyta en redogörelse för en 
och annan biologisk fräga af mera fundamental natur. 
Lunds botaniska institution i juni 1911. 
Nypon och ekorre. Genom hvilka medel de vilda 
rosornas frukter spridas anses föga utredt. En eller ett 
par fâglar anses härtill bidraga. Nu har A. Killingstad (i 
Naturen 1911) omtalat att han sett att ekorren äter de mjuka 
delarna af nyponen men ej kärnorna samt att han emel- 
lanât transporterai" nyponen ett längre eller kortare stycke 
frän busken oeh därigenom bidrager tili deras spridning. 
Bot. Not. 1911. 
16 
