255 
vudsakliga näring frân entomostracéplankton, uppstâr den 
frâgan, i vad mân dessa kriiftdjur kunna kapitalisera de 
rikliga alg- och fîagellatkulminationerna. För Stenfälle- 
dammens vidkommande kompliceras emellertid spôrsmâlet 
därigenom, att de planktoniska entomostraceerna (speciellt 
dammcladocererna) tili îôljd av en yppig. pâ den fria vat- 
tenytan stärkt inkriiktande fanerogamvegetation ej kunna 
stiga till nâgon högre utveckling, utan nästan genomgâende 
âro av en relativt ringa betydelse i planktonformationen : 
tiskbestândet är tili sin huvudsakliga näring hänvisat till 
bottenfaunan och till de av bottnen eller fanerogamvegeta- 
tionen beroende dcimmchydoriderna. I vad man dessa or- 
ganismformationer kunna draga direkt nytta av ett plank- 
ton sâdant som det förelinlliga ävensom av de bottenfällda, 
döda planktonterna av en dylik limnetisk formationstyp, 
saknar jag emellertid tillräcklig erfarenhet att bedöma x ). 
Jag skall i stallet med nägra ord fästa uppmärksamheten 
pâ ett spörsmäl av mera teoretiskt intresse — pä förhällan- 
det mellan Trachelomonaderna och de högre organiserade 
zooplanklonterna: Co pcpoder och rotifer er. — 
Det har redan (s. 248) päpekats, att St enf alle d am men 
X:s augustiplankton utmärkte sig för relativ fattigdom pä 
Zooplankton; Bosminor förekommo endast sporadiskt, och 
av övriga entomostrcicéer uppträdde endast Cyclops sp. i 
större antal; av rotatorier blott Polyarthra platyptera Eh- 
renb. allm. 
Redan vid användning av relativt milda klarnings- 
medel var det möjligt att avslöja Trachelomoncidernas roll 
i zooplanktonternas näringsbiologi. och det visade sig nu, 
att endast enstaka Cyclops hade förtärt den ifrägavarande 
llagellaten; för Polyarthrans vidkommande syntes 7 rache- 
1 ) I planktonproven av ls l& 1911 förekommande botten- 
chydörider hade dock i mycket stör utsträckning förtärt Trache- 
lomonas. 
