277 
marginatum, proximum, præstarîs, tenebncans, dilatation, 
hœmatopus, longisqudmeum, Dahlstedtii, intrication, dupli- 
dens och litorale. Ostlig och delvis nordlig utbredning visa 
T. alatum (Medelp., Finland), prceradians (Medelp., Stockh., 
Södml.), latissimwn (Finland i, Kjellmanni (Medelp., Upl.. 
Stockh., Södml., Ög., Smâl., Finland), mimuliforme (Stockh., 
Södml., Finland), reflexilobum (Stockh., Finland) och palli- 
dulion (Stockh., Södml., Finland). Mera sydliga synas T. 
polyschistum (Upl.. Ö1.), retroversion (Öl.. Blek., Sk.), panuu- 
lation (Upl., Stockh., Smâl., Sk.) och pallescens (Upl., Stockh., 
Södml., Ög., Smâl., Sk., Danmark) vara. Nordlig är säker- 
ligen T. penicilliforme (Ângml., Jämtl., Medelp.. Härj.. Fin- 
land). Gemensamma med västra Sverige äro 28 st. och 
lika mänga af Gotlands Taraxacum- arter äro kända îrân 
Finland. Att emellertid pä grand af Taraxacum-arternas 
nu kända förekomst draga nâgra slutsatser rörande vägarne 
för invandringen, spridningen o. d. är icke möjligt. Härtill 
fordras en längt grundligare kännedom om arternas ut- 
bredning och det är att hoppas, att ett ökadt intresse för 
slägtet Taraxacum skall gifva en framtida monograf till- 
fälle att uttömmande behandla dessa i mänga afseenden 
intressanta spörsmäl. 
En annan intressant fräga är den om de gotländska 
arternas älder i öns flora. Att ett flertal tillhöra den äldre 
Vegetationen är tämligen säkert, men att äfven ätskilliga 
äro nvkomlingar, hvilka följt menniskan och kulturen i spä- 
ren, är lika visst. Yid ett försök att afgöra, hvilka som 
böra räknas tili de förra och hvilka tili de senare, stöter 
man emellertid pä stora svärigheter. Dä man ej kan stödja 
sig pä historiens vittnesbörd, har man för att komma tili 
nägon klarhet i berörda afseende endast förekomstsättet 
och beskaffenheten hos arternas växtplats att hälla sig tili. 
Sannolikt är väl, att de arter, som endast förekomma ä 
naturlig mark, äro gamla medborgare i floran och att de, 
som företrädesvis päträffas ä ruderatplatser, vid mennisko- 
boningar och â odlad mark, varit menniskans följeslagare. 
Bot. Not. 1911. 19 
