43 
Lunds Botaniska Förening, den 1 dec. UH 5. 
Lektor Otto Gertz föredrog 
Om septerade thyllbildningar. 
I anslutning tili egna undersökningar redogjorde föredra- 
garen i korthet för thyllfrägans historiska utveckling fran 
växtanatomiens grundläggare, Malpighi och Leeuwenhoek, intill 
nuvarande tid och anförde i samband därraed nägra biografiska 
data om Hebmine Schuh, f. von Reichenbach (»Ein Ungenann- 
ter»), soin egnat ifrägavarande bildningar den första, mera 
ingäende undersökningen (1845). Redan hos vissa äldre for- 
skare möter den uppgiften, att thyllerna stundom genom en 
tvärvägg afgränsa sig som individuella celler Iran modercellen, 
en vedparenkym- eller märgsträlscell. Man hade visserligen 
dragit dessa observationers riktighet i tvifvelsmal, men genom 
undersökningar fran senaste tid af framför allt Winkler, Simon 
och von Alten hade fastställts, att septering hos vissa växters 
thyller verkligen eger rum. Ett dylikt förhallande hade vi- 
dare af föredragaren själf iakttagits hos trenne Aracéer, Mon- 
ster a deliciosa, Scindapsus pinnatifidus och Pothos celatocuuHs , 
hvilka växter befunnits utmärka sig genom den synnerliga 
lätthet, h vanned de utbilda thyller under sârytan af dekapi- 
terade luftrötter eller afskurna stamled. Thyllerna ifraga hafva 
enligt föredragarens undersökningar en i allmänhet tunn, struk- 
turlös vägg; ej sällan visar sig dock densamma nätfiberformigt 
förtjockad eller försedd med breda, likformigt fördelade porer. 
Thyllernas innehall utgöres af protoplasma, hvilket här häller 
sig anmärkningsvärdt länge lefvande och i fiera hyller visar 
sig erbjuda en tydlig strömning. Vidare märkes kärna och 
leukoplaster, hvaremot stärkeise endast i sällsynta undantagsfall 
uppträder som innehall. Thyllerna förete särdeles allmänt cell- 
delning, hvarvid väggen i allmänhet är ställd vinkelrätt mot 
thyllblàsans längdaxel, eller ocksâ, sâsom i nägra fall iakttagits, 
pâ sned. I dylika septerade thyller föra bägge cellerna hvar 
sin cellkärna. Föredragaren omnämnde därjämte nägra fall, 
dar kärndelning inträdt utan att denn a atföl jts af celldelning, 
äfvensora nägra iakttagelser angaende oful! ständig delning af 
thyllens cellkärna genom fragmentation. 
I anslutning härtill anförde föredragaren de i litteraturen 
omnämnda fall, där thyller iakttagits föra cellkärna, samt de 
äsikter. man framställt beträffande densammas härkomst, däi- 
vid utförligt refererande tili undersökningar af Tamba, Haber- 
landt och Mieiie, hvilka författare torde ha gifvit den mest 
plausibla förklaringen af detta spörsmal. 
En inti essant parallell tili thyllernas septering hos Mon- 
stera, Scindapsus och Pothos fann föredragaren föreligga i det 
