105 
ningsvärdt kan nämnas, att öfversidans epidermisceller 
äro försedda med förtjockade och stärkt slemvandlade 
cellväggar. 
A material fran samma lokal. Akureyri, och dar insam- 
ladt den 3 / 7 1915, visa bladen en stärkt framträdande) 
lokal beklädnad af hvita har, hvilken i nagra fall be- 
f unnits inskränkt tili bladkanten, som i detta fall meren- 
dels är omböjd, i andra fall ater uppträda i bladspetsen 
eller â bladskifvans basala del. Denna senare företer 
därvid ofta bilden af stora, hariga cephaloneer, emedan 
den tili följd af stärkt ökad yttillväxt blifvit skrynklig 
och bucklig. Xägon gang förefinnes en dylik härbekläd- 
nad äfven a kapseln, som da därjämte är nâgot hyper- 
trofierad. I de fall, da deform ationen i fraga träffat unga 
blad, äro dessa i sin helhet hoprullade och hvitulliga. 
(Taflan 2, figurerna 5. 6). Pa sina Ställen uppträda â 
samma grenar och ofta â samma blad, som visa denna 
deformation, röda. glatta cephaloneer af liknande utseende 
som â ofvan beskrifna material. 
Vid anatomisk undersökning framträder ofta antho- 
cyan som innehall i epidermiscellerna. De ofvan om- 
nämnda hären äro langa, ofärgade samt i allmänhet 
encelliga; nagon gang träffas dock tvärväggar, hufvud- 
sakligen i närheten af harens spets. Eriophyider iakt- 
togos endast sparsamt. 
Af samma slag, ehuru tillhörande en mera utvecklad 
typ, äro de deformationer â grenar och blad, som liär- 
röra fran Sydväst-Island, Reykjavik, och där insamlats 
den 3 / 8 1915. Deformationerna äro här, som nämndt r 
s}mnerligen starka. Knopparna och de yngre bladen i 
skottspetsarna hafva ombildats tili hallonstora, stärkt 
hvitulliga gyttringar, i det att bladen — förutom abnorm 
harbeklädnad — visa en stärkt framträdande bucklighet 
eller skrynklighet, hvilken kommit tili stand genom 
