107 
Enontekis). Enligt Lindroth torde bâda dessa defor- 
matioiier härröra af Eriopliyes tetanothrix Nal. 
Af samma slag sorti de ofvan beskrifna hvitulliga. 
hufvudlika knopjideformationerna och sannolikt med dem 
identiska torde de »dicht behaarte Triebspitzenknöpfe» 
vara, som Löw träffat a Salix herbacea vid Hammerfest 
(70° 39' n. br. ). 
Betula nana L. 
Frân Akureyri a Nord-Island (50 m. öfver hafvet) 
föreligga grenar af Betula nana, hvilka visa det 
karmin- eller blodröda erineum. som sedan gammalt 
benämnes gökblod, synnerligen vackert utbildadt. Ifraga- 
varande cecidium, äfven kalladt Erineum roseum Schultz. 
förorsakas af Eriopliyes rudis Can. rar. lonyisetosa Nal. 
iHouard: 1102). Det ter sig sasom större eller mindre. 
oregelbundet gestaltade och säväl pa bladets öfver- som 
undersida fördelade fläckar. Dessa. hvilka som nämndt 
liafva en glänsande röd färg. äro täckta af korta. hufvud- 
eller svamphattliknande har. hvilka föra ett rikligt inne- 
hall af anthocyan. Materialet insamlades vid Akureyri 
den 15 7 1915 1 ). 
Enligt Rostrup är ett af Eriopliyes rudis Can. här- 
rörande Erineum bet ulin um Schum, â Betula nana bekant 
frân en lokal a Grönland. Detta utgöres emellertid af 
hvita eller brunfärgade filtmassor à bladen och är bil- 
dadt af jämförelsevis längre har. Det kan salunda icke 
vara identiskt med det ofvan beskrifna. frân Island här- 
rörände Erineum roseum. 
Frân det nordliga Norge äro enligt Löw inga vid 
9 Af detta synnerligen praktfulla cecidium har jag tyvärr 
icke kunnat lämna nägra afbildningar. dâ det visât sig omöjligt 
att medelst fotografering ätergifva de anthocyanförande erineum- 
fälten med nâgon frân bladskifvan i öfrigt afvikande ton. Försök 
att under förstoring af bladen affotografera erineumbären ledde ej 
heller tili önskadt résultat. 
