151 
framhâller, att nâgot dylikt ditintills icke iakttagits, sâ 
gör kan sig dock skyldig tili ett förbiseende, hvilket 
âr sâ mycket anmärkningsvärdare, som ett snarlikt fe- 
nomen iakttagits den 5 och 6 maj 1711 i Orsjô (annex- 
församlingen till Yillie) under Ledeburs företrädare, 
Albert Hildebrand (kyrkoherde i Yillie och Örsjö 
1707 — 1739). Hen af Hildebrand uppsatta berättelsen 
angaende rödfärgadt vatten eller blodregn utgafs âr 
1731 af Anders Celsius i Upsala Yetenskapssocietets 
Acta. — Alberti Hildebrand Xarratio de pluvia colore 
sanguinem referente, quæ diebus 5. & 6. Maji Anni 1711 
prope pagum Örsiö in Scania cecidit; communie, ab 
And. Celsio. (Acta Literaria et scientiarum Sveciæ. 
Anni MDCCXXXI. pp. 21—23). 
Den tidigaste, i svensk litteratur förekommande 
uppgiften om rödfärgning af vatten härrör dock af 
läkaren och natnrforskaren Urban Hjärne, som under 
häxprocessernas vidskepliga- tid sökte gifva en natur- 
enlig förklaring till ett dylikt, i slutet af juni och de 
första dagarna af juli âr 1697 iakttaget fall, nämligen 
sjön Barkens »förvandling i blöd». Se härom: Urban 
Hiärne. Den korta Anledningen til âthskillige Malm 
och Bergarters, Mineraliers och Jordeslags sc. efterspör- 
jande och angifwande, besvarad och förklarad. Anno 
1702. Stockholm, pp. 32 — 36. 
2. Ett försök till fenomenets biologiska tolkning. 
Av Einar Naumann. 
Dâ det gäller att ur upplysningar sâdana som de 
här föreliggande verkställa en närmare utredning om 
den iakttagna vegetationsfärgningens orsaker — alltsä 
i första hand en sâ längt som möjligt gäende artbe- 
stämning — mäste hänsyn väsäntligen tagas tili tre olika 
omständigheter : tili vad som meddelats angäende loka- 
