154 
ävensom Villiëvattnets ökologi (avgjort stark saprobilitet) 
och lokalens formationsbiologiska Struktur utesluter 
emellertid varje tanke pa dess uppträdande sâsom vege- 
tationsfärgande orsak i detta fall. 
Cladocerer. (Sjö- och dammformer). Fransett den 
omständigheten, att dessa former näppeligen torde kunna 
uppträda i dylik massproduktion under isen, lika sa litet 
som i en sa pass saprobiliserad miljö, som det här tyd- 
ligen varit fraga om, synes ett antagande av dessa for- 
mer sâsom i detta fall färgande orsak fullkomligt ute- 
slutet av följande orsaker: Ledebur beskriver (jfr Origi- 
naltexten) ganska detaljerat de röda fläckar, som obser- 
verades under isen resp. den intressanta formationsbio- 
logiska Struktur, som erbjöds av »den andra mössen». 
Nu uppträda visserligen även cladocerer synnerligen 
gärna i svärmar; men dessa förflytta sig ofta med sadan 
snabbhet, att fläckarnas rörelse i sa fall mast vara pa- 
fallande. Härom nämnes emellertid intet; och »den 
andra mossens» formationsbiologiska Struktur utesluter 
f. ö. varje tanke pa cladocerer sâsom färgande orsak. 
Slutligen bör anföras, att de ifragavarande djurformer- 
nas storlek l ) är sa avsevärd (jfr Swammerdamm 1. c. 
1752, p. 39., tavl. XXXI) att den utan vidare skulle 
fallit i ögonen »när vattnet upptogs i ett glas». 
Copepoder. (Sjö- och dammformer). Samma an- 
märkning, som nyss anförts angaende cladocerer i vad 
beträffar svärmbildning och storleksförhallanden, gäller 
ävenledes för copepodernas vidkommande. 
Euglena. (Uteslutande dammformer). Härav kom- 
ma tvâ arter i frâga: E. sanguinea Ehrb. och E. Juema- 
1 ) Av rödfärgande djurformer utesluter jag i det följande allde- 
les Tubifex- maskarna, vilka understundom rödfärga slammet och 
däröver staende vatten i mycket grunda polar. Som lätt inses har 
nämligen detta fenomen intet med planktonfärgningar att skaffa; 
det är f. ö. självklart, att det vid en diskussion av fallet Yillie 
saknar all betydelse. 
