158 
Det är vidare om purpurbakterierna bekant, att de 
mindre sällan nppträda som svärmar i vattnet men 
desto oftare som röda beläggningar i ytan. Effekten 
blir, för att tala med Kolkwitz om Chromatium Okenii 
(Ehrenb.) Perty: »Auf Teichen — — — nicht selten 
grössere Flecken von der Farbe des Kotkohls». Har- 
med överensstämmer ocksa de av Ledebur beskrivna 
formationsbiologiska strukturerna fran Villie: de röda 
färgplättarna med understundom perifert avgaende stral- 
figurer. Alltsâ, kort sagt, intet annat an veritabla 
jättekolonier av ifragavarande bakterier. 
»Det ovanliga och förut aldrig iakttagna fenomen,, 
jag beskrivit», heter det till slut hos Ledebur, »försvann 
efter ett par dagar, da regnväder och tö inställde sig, 
och vattnet ätertog därvid sin naturliga färg». Yilket i 
ökologisk belysning torde kunna uttolkas pä detta satt: 
I och med den mulna väderleken försämrades purpur- 
bakteriernas ljusoptimum, tövädret upphävde syrgasspär- 
ren genom isen och regnvädret ävägabrakte en utspäd- 
ning och genomluftning av miljöen, varigenom de för andra 
förhallanden anpassade purpurbakterierna definitivt fran- 
togos sina existensvillkor. 
Med hänsyn tili mediets temperatur synas purpur- 
bakterierna vara mycket fördragsamma. Kolkwitz har 
sa t. ex. (1. c. 1911) meddelat en kvantitativ analys av 
en vegetationsfärgande formation fr an mitten av juli 
1910. Den iakttogs i en ankdamm vid Wendisch- Wil- 
mersdorf vid Berlin. Som i viss man tongivande karak- 
täristikon anföres Chromatium Okenii med en frekvens av 
c:a 2000 pr ccm; »das Wasser des Teiches erschien in der 
Flasche rot wie dünner Kirchsaft». A andra sidan an- 
märker Zacharias (1. c. 1913), att Chromatium Okenii 
utvecklar sig saväl sommar- som vintertid ; och det är 
en anmärkningsvärd tillfällighet, att Zacharias närmare 
demonstrerar detta faktum genom att anföra en under- 
sökning av ar 1897 fran just samma lokal — om det är 
