173 
Strandzoner i Nylands skärgärd. 
Af Widar Brenner. 
Ofvergângen frân haf till land ger, om den för- 
medlas af skärgärd och sâlunda sker smâningom, upp- 
hof till zoner, där de maritima faktorernas inflytande 
aftager, ju närmare fastlandet man kommer. Sâdana 
geografiska zoner hafva för Östersjöomräden uppställts 
af Hayrén (1900) och sâvidt det gäller särskilda väx- 
ters maritima gränser af Sernander och Sel ander. 
Det är ej om dem det här nedan skall blifva tal. 
Yid ofvergângen frân vatten till torr mark â en 
gifven strand kunna emellertid ocksä zoner uppstä, hvilka 
oftast mycket tydligt framträda i Vegetationen. De upp- 
komma af att vattnets inverkan vid olika tillfällen 
sträcker sig tili olika höjd. Sâlunda komma vissa par- 
tier af stranden oftast att ligga under vattenytan, andra 
blott i undantagsfall att vätas. Zoner eller bälten af 
denna art uppstâ till följd af ebb och hod, tili följd af 
ärliga öfversvämningar i sjöar och vattendrag. Hit hör 
ocksä den zonala lafvegetation, som af Sernander (1912) 
och Hayrén (1914) beskrifvits â klippstränder och som 
företrädesvis har att tacka vägsvallet för sin tillkomst. 
A Östersjöstränder af icke bergig natur eller med icke 
exponeradt läge är det emellertid ingen af nyss nämnda 
faktorer, som kan ge upphof ät vegetationens anordning 
i zoner. Här träder heit enkelt det af vindförhällanden 
betingade olika höga vatten ständet i förgrunden. 
I det följande skall i korthet redogöras för växtlig- 
heten â en del hafsstränder i Hyland. Mina erfarenhe- 
ter härstamma i främsta rummet frân exkursioner för 
3 är sedan i Ingä sockens skärgärd i västra Nyland, 
ett omräde, som jag framdeles i annat sammanhang 
hoppas kunna ägna en mer ingâende behandling. Det 
material af beständsanteckningar, som för närvarande 
Bot. Not. 1916. 
