176 
nés Arundo ofta i detta bälte i spridda, lâgvâxta exem- 
plar. Vegetationstäcket är sällan slutet, och den bara 
gyttjan framträder mellan individerna, emedan botten- 
skikt af mössor i allmänhet saknas. Undantag göra 
ibland Bryum- species. Som synes är det salina bältet 
utmärkt af mer eller mindre ntprägladt halofyta arter. 
Att saltet här faktiskt förekommer i sin starkaste kon- 
centration och spelar den största rollen kan ocksa knap- 
past betviflas. (Däraf äfven bältets namn.) Saväl det 
nedan- som ofvanom belägna bältet har säkerligen en 
lägre salthalt i vatten och substrat, ity att det subsa- 
lina ju normalt bör ha hafsvattnets salthalt ( 0 , 5 — 0,6 *) 
och den suprasalina, som endast ytterst sällan, normalt 
blott ett par ganger om äret, näs af vattnet, genom 
snösmältnings- och regnvatten är utsatt för en grundlig 
urlakning. Annat är förhallandet med det salina bältet, 
som under Vegetationsperioden upprepadt genomdränkes 
af salt hafsvatten, hvilket afdunstar och sälunda kan 
bibringa substratet en högst väsentlig salthalt. Tyvärr 
kan jag denna gang icke anföra nagra analysresultat. 
Det tredje eller suprasalina bältet nas normalt 
endast af det högsta hö‘gvattnet. Det börjar nedtill i 
och med uppkomsten af ett slutet växttäcke med humus 
och begränsas upptill af den linie där af vattnet upp- 
kastade Fucus , Arundo etc. upphöra. Här ha vi ofta 
en utpräglad Fticus-v&ll med sin säregna, rika vegeta- 
tion, som ännu hörande till litoral, dock i viss man för- 
medlar öfvergangen tili den supralitorala regionen. Pa 
en strand sâdan som den här skildrade bildar Carex 
Goodenoüghii hufvudmassan af Vegetationen i det supra- 
salina bältet. Särskildt karakteristiska äro vidare Ga- 
lium palustre , Festuca rubra , Trifolium repens och Föten - 
tilla anserina. Plantago maritima och ibland äfven 
Agrostis stolonifera , hvilka redan uppträdde i det salina 
stenig mark. Detta gräs hör, som vi skola se, ihop med Carex 
Goodenoüghii, har alltsä sin plats i det suprasalina bältet. 
