189 
och sträcker sig fran ett djup af 2—3 m. (gränsen ej 
fixerad) tili det lägsta utvattnets niva *). Karaktärs- 
växter: obligata vattenväxter, Potamogeton. Myriopliyllum y 
Chara, Fucus , Cladophora. 
Den lit oral a region en kan vara bade torrlagd 
och genomdränkt af vatten. Den ligger mellan det 
lägsta utvattnets niva och den gräns, tili hvilken det 
högsta högvattnet, resp. de största stormvagorna na. 
Begionen, som i Nylands skärgärd a skyddadt stalle 
har en höjd af omkr. 60 cm, kan â utskärens expone- 
rade klippor vertikalt omfatta 10 — 15 m. (Häyken). Den 
sönderfaller i tre bälten: Det subsalina bältet ifran läg- 
sta utvattengränsen tili normalvattenstandet om som- 
maren, resp. vagskvalpgränsen vid lugnväder. Karak- 
tärsväxter: Arundo Phrag mites , Scirpus lacustris och Ta- 
bernœmontani , Calothrix. Det salina bältet fran nor- 
malvattenlinien tili en linie karakteriserad af ofta 
aterkommande högvatten och vagsvall. Den topögrafi- 
ska gränsen är svär att uppdraga, den biologiska i stäl- 
let vanligen sä mycket tydligare. Karaktärsväxter : 
Scirpus uniglumis , Triglocliin maritimum, Gl aux maritima 7 
J uncus Gerardi , Verrue aria rnaura. Det supra salina 
bältet fran linien för ofta aterkommande högvatten och 
vagsvall tili gränsen för högsta högvatten och starkaste 
vagor. Karaktärsväxter: Carex Goodenoughii, Festuca ru-+ 
bra , Galium palustre , Myosotis cœspitosa 1 Caloplaca etc. 
Den supralitorala regionen nâs aldrig af en 
sammanhângande vattenyta och ligger mellan gränsen 
för det högsta högvattnet, resp. det starkaste vâgsvallet 
och en linie, där inflytandet af hafvets närhet, oafsedt 
klimatiskt inflytande, kan tänkas upphöra. Att denn a 
linie är ytterst vag, ligger i sakens natur. Karaktärs- 
växter kunna utom Alnus glutinosa ej med säkerhet fast- 
Dâ det här är frâga om lägsta utvattnets och högsta hög- 
vattnets nivâer. menas ett visst medeltal extremare än det för en 
mänad. förslagsvis för en vecka. 
