193 
Brandes om Goethes botaniska insats. 
Af Robert Larsson. 
Det är en triumf för en forskare att vid Georg 
Brandes’ aider ge ut ett sä storslaget verk som hans 
GoETHE-bok x ). Det lider intet tvifvel, att detta arbete 
är att räkna bland det främsta, ban skrifvit. Hvilken 
oerhördt omfattande beläsenhet talar ej fr an hvarje sida 
af dessa bada band! En biolog kan ej undgä att ob- 
servera den stora uppmärksamhet, Brandes ägnat at 
miljömomentet. Goethe var en människa, han som alla 
andra, och äfven han rönte inflytande af de yttre be- 
tingelserna. Med denna biologiska synpunkt har för- 
fattaren fâtt fram Hera mycket pâtagliga résultat. En 
annan omständighet, som faller i ögonen. är Brandes’ 
sträfvan att placera Goethes arbete i det rätta tids- 
sammanhanget — det vill med andra ord säga: Brandes 
har med stör omsorg undersökt den historiska bakgrunden 
tili hvart och ett af Goethes större verk. 
Dessa undersökningar visa prof pâ en lärdom, skarp- 
sinnighet och kombinationsförmaga, som pâ intet vis 
innebära nâgon öfverraskning, när det gäller Georg 
Brandes; de vittna blott, att han alltjämt star pä höjden 
af sin skaparkraft. GoETHE-boken tillhör dessa solida 
verk, som man läser med respekt och beundran, och som 
— det är ett godt kännetecken — gifvä större behallning 
vid andra och tredje genomläsningen än Vid första. 
Men är man en liten smula hemma pâ det naturveten- 
skapliga omradet, suspenderas bade respekten och be- 
undran, när man läser de sidor, där Brandes afhandlar 
Goethes förtjänster som naturforskare. Här är förf. 
inné pâ ett ämne, där han saknar förutsättningar att 
själf döma; han sluter sig tili den gängse uppfattningen 
af Goethes naturvetenskapliga insatser, hvilken tili en 
9 Georg Brandes: Wolf gang Goethe. I — II. Köpenhamn och 
Kristiania 1915. 
Bot. Not. ma. 
18 
