233 
Anton Rolandsson Martin. 
Nagra ord om de första anteckningarna till Spetsbergens 
flora i svensk litteratur. 
Ai Otto Gertz. 
Som Skandinaviens förste polar- och ishafsforskare 
nämnes Anton Rolandsson Martin. Demie, en af LinNés 
mest begäfvade lärjungar och af honom högt värderad, 
sattes ar 1758 i stand att sasom natnrforskare deltaga 
i en af Grönländska kompaniets i Göteborg fangstfär- 
der till Norra Ishafvet. Under denna resa (17 april — 
24 juli nämnda ar) besökte Martin Spetsbergen den 
1 juli, da han för nagra timmar fick komma i land pâ 
nägra holmar mellan 79 och 80 breddgraden. Sina un- 
der resan anställda meteorologiska observationer offent- 
liggjorde han redan samma âr i Vetenskapsakademiens 
handlingar (p. 307). Nagon mera ingaende undersök- 
ning af Spetsbergens vegetation künde Martin tydligen 
tili följd af det korta besöket därstädes icke anställa. 
Att han emellertid ändock — om ock endast i förbiga- 
ende och med fa ord — meddelat nagra upplysningar 
om SpetsbergsfLoran, synes man i senare tid icke hafva 
uppmärksammat. 
Ar 1862 meddelade Malmgren *) nägra uppgifter 
om den botaniska spetsbergsforskningens äldre historia, 
ur hvilka jag tillater mig att här anföra följande (p. 229) : 
»De tidigaste underrättelserna om Spetsbergens ve- 
getation gâ tillbaka till sjuttonde ârhundradet. Ar 1675 
utgaf Martens sin »Spitzbergische Reisebeschreibung», 
hvari han lemnar de första mig bekanta underrättelser 
0 Malmgren, A. J. Öfversigt af Spetsbergens Fanerogam-Flora. 
(Öfversigt af Kongl. Yetenskaps-Akademiens Förhandlingar. Nit- 
tonde ârgângen 1862. Stockholm 1863. p. 229). — En öfversättning 
af denna afhandling är under titeln »Synopsis of the Phanerogamic 
Flora of Spitzbergen» aftryckt i The Journal of Botany, Volume 
II, 1864, p. 130. 
Bot Not 1910. 
