265 
Yid koldisulfidens afdunstning afsatte sig ur densamma 
en djupt mörkbla, tjockflytande olja. Utskakning med 
eter gaf sämre résultat. Den af azulén färgade etern 
künde visserligen pa ofvan angifvet satt isoleras, men vid 
lösningsmedlets afdunstning inträdde affärgning och 
en hvit emulsion afsatte sig â afdunstningsskâlens 
hotten. 
Mina undersökningar afsago vidare att pröfva an- 
vändningen af azulén för mikrokemiska tinktioner, ex- 
empelvis af oljdroppar och harts. Jag erhöll därvid 
under vissa betingelser en särdeles praktfull, om cyanin- 
färgning erinrande tinktion af oljdropparna i bladen s 
epidermisceller hos Skimmia- och Sempervivum - arter (sär- 
skildt i och kring klyföppningarnas slutceller), äfvensom 
af innehâllet i vedens hartsgangar hos Pinus. För att 
sadan skulle inträda fordrades emellertid, att koldisul- 
fidlösningen — den enda, hvars mikrokemiska använd- 
ning jag pröfvade, — var sa stärkt koncentrerad, att 
kamilloljan själf tender ade att utskiljas i form af azu- 
lénfargade droppar, hvarför en förväxling mellan dylika, 
sekundärt utskilda och de Ursprungligen i cellerna be- 
fintliga, af upptaget azulén färgade olj- eller hartsdrop- 
parna lätt künde ske. I öfrigt var färgämnet sa löst bun- 
det, att vid uttvättning med koldisulfid tinktionen sa 
godt som ögonblickligen äter försvann. 
Hvad betraf far den bla kamilloljans optiska egen- 
skaper, är enligt undersökningar af Hock och Wolff 
bekant, att alkoholiska lösningar däraf visa vid spektro- 
skopisk pröfning tre skarpt markerade absorptionsband, 
belägna enligt Wolff pâ föliande satt: a 31 B. B 23 C 
— C 8 D, C 60 D - D. 
I öfrigt skall tilläggas, att azulén uppenbarligen 
är en föga stabil förening. Redan vid användning af 
alkoholisk lösning gar den bla färgen efter en eller annan 
mânad öfver i grönt, hvilken i sin tur försvagas och 
försvinner, eller, om lösningen är mera mättad, öfver- 
