269 
till och med de subtilaste detaljer och öfverträffade 
teckningar och kopparstick 1 ). 
Under 1800-talet kom ektypien 2 ) mer och mer 
ur bruk. Som en utveckling af denna reproduktions- 
konst kan man emellertid i viss man betrakta den af 
österrikaren Auer von Welsbach pa 1850-talet uppfunna 
fysiotypien eller natursjälftrycket 3 ). Detta, som inom 
botaniken med stör framgang begagnats af Ettings- 
hausen — hans utomordentligt sirliga, i svart eller 
sepiabrunt utförda afbildningar af blad finnas reprodu- 
cerade i Wienerakademiens annaler (Denkschriften, band 
14, 15, 22, 32, 43; Sitzungsberichte, band 12) — , bestar 
som bekant däruti, att torkade herbarieväxters blad eller 
friska, gröna blad sammanpressas mellan en polerad 
stal- eller kopparplatta och en 2 mm. tjock blyplatta 
under stärkt tryck, hvarvid deras reliefförhallanden 
(konturer, nerver, hâr) intryckas i blyskifvan, ur hvilken 
sedan galvanoplastiska, som klichéer användbara kopior 
1 ) Äfven i Sverige synas växtafbildningar hafva pa detta sätt 
framställts. Olof Celsius d. ä. omtalar nämligen i bref till Linné 
(frân âr 1789), att en dr. [Johan] Hesselius sysslat med konsten att 
pressa och medelst bestrykning med trycksvärta afbilda växter. 
Afven om Olof Celsius d. y. âr bekant, att han pâ detta sätt gjort 
aftryck af blad och blommor. Prof. Thore Fries, som haft tillfälle 
att i Linnean Society i London se sistnâmnda afbildningar (däri- 
bland af Anemone nemorosa och en trâdgârdsform af Primula ela- 
tior ), beskrifver dem som ganska lyckade. (Se Bref och Skrifvelser 
af och tili Carl von Linné, II, n:o 282, och V, n:o 1175). 
2 ) Jag bildar ordet Ektypi nr benâmningen Ectypa planta- 
rum ; huruvida namnet i frâga redan finnes i den reproduktionstek- 
niska litteraturen eller ej, âr mig emellertid ej bekant. 
3 ) Begreppet n a tu rs j ä 1 f try ck omfattar fiera olika, af hvar- 
andra oberoende förfaringssätt för framställning af bilder. I sin 
Pflanzenphysiologie betecknar Kolkwitz (p. 129) som natursjälf tryck 
det bekanta förfarandet att lägga den afskurna hatten af en hymeno- 
mycet med undersidan nedât ä hvitt papper och fixera raderna af 
de frân lamellerna affallna och dessas förlopp aftecknande sporerna 
med en alkohollösning af kolofonium (eller Schellack). 
