270 
förfärdigas. De i Ettingshausens arbeten förekommande 
afbildningarna utgöra det bästa beviset pa metodens 
stora prestationsförmaga. Till och med sa fina och tnnna 
växtdelar som blad af gras och ormbunkar (t. ex. af de 
gracila Adiantum- arterna), blomblad af Narcissus äter- 
gifvas füllt naturtroget och. med de finaste detaljer 
framträdande. Man lär rent af kunna i de primära 
metallaftrycken vid stark förstoring iakttaga cellernas 
kontnrer. 
. I senaste tid synes man hafva aterupplifvat den 
Ursprungliga och enklare ektypien, i det man, icke minst 
i pedagogiska kretsar, föreslagit densamma som en be- 
kväm metod att afbilda blad och vissa andra växtdelar, 
sasom Brücher (Druckerschwärzeverfahren für Blätter- 
nachbildung) i det nyligen utkomna stora samlingsver- 
ket: Biologische Schularbeit (Leipzig 1916, p. 91, Taf. 
33, 34). En mera afsevärd användning . synes metoden 
enligt min mening kunna paräkna för framställning 
af bilder af kärlknippesystemet i blad. Särskildt om 
man härvid begagnär sig af de bladskelett, som erhallas 
vid maceration i vatten eller vid den naturliga mace- 
ration, som vissa affallna blad lida under hösten och 
vintern, lämna dessa pa detta sätt synnerligen tydliga 
aftryck af de sirliga nervförgreningarna. I tekniskt 
hänseende kommer det härvid endast därpa an, att trycket 
göres hardt och stärkt mellan stabila metall- eller trä- 
plattor (t. ex. i en växtpress), att det som kliché an- 
vända bladet ej med nagon del far glida mot under- 
laget samt att den nagot sega trycksvärtan uppmjukas 
genom inblandning af mera olja. Lämpligast är härvid 
att begagna den feta, rent svarta s. k. illustrationsfär- 
gen, hvilken utröres med V 4 °y a ? ^ en a tryckeri- 
erna använda typostonololjan. 
Klart är, att metoden ifraga numera maste frän- 
kännas all direkt tryckeriteknisk betydelse; men det 
lider intet tvifvel, att man just pa detta sätt kan möj- 
