9 
caria, Gerds Sïliquastrum , Aesculus Hipp ocastan um. Quer- 
eus Robur , Garpinus Betulus, Ain us glutinosa (särskildt 
â fait med Taphrina Tosquinetiij. Betula verrucosa, Ju- 
if Ians regia , Salix repens , Fucus resiculosus. Härvid 
inställde sig, som nämndt, i de Üesta fall bruna färgningar, 
i andra likvâl gula, sâsom lios Fragaria vesca , Epimedium 
alpin uni och Ritus Got inus. 
Hvad beträffar bladen af ännu nägra växtarter, t. ex. 
Lathyrus maritimus och Fieder a Helix , hvilka likaledes 
blefvo vid biuretprofvet tili större fielen gnlfärgade, be- 
rodde afvikelsen i detta fall bevisligen endast därpa, 
att de använda reagensen, framför allt kopparsulfatet, 
trängde heit langsamt. in i bladväfnaden. Detta fram- 
gick nämligen däraf, att längs snittkanten en smal zon 
med den typiska violettfärgningen erhölls. Vid längre 
tids inverkan af kopj)arsulfatlösningen (en vecka och 
mera) visade dessa blad i sin helbet normal binretre- 
aktion. 
Ytterligare skall tilläggas, att icke sällan redan 
behandlingen med kopparsulfat framkallar en färgnings- 
reaktion. Sa var t. ex. fallet med bladen af Robinia , 
som därvid färgades svagt rosa, af Actinidia och Ricinus , 
som blefvo gulbrnna, och af Gerds, dar brunfärgning 
inträdde. 
Vid mikroskopisk undersökning af bladmaterial, som 
underkastats biuretprofvet, visade det sig, att den vio- 
letta brunfärgningen framkallades af en färgad vätska, 
och att denna var bunden vid -mesofyllets kloroplastfö- 
rande celler 1 ). Da däremot epidermiscellerna städse 
A ) Att i de ofvan anförda fall, dar biuretprofvet ledde tili brun- 
färgning af bladen, ägghviteämnenas normala reaktion endast var 
maskerad, framgick tydligt vid mikroskopisk undersökning, i det 
att bladen af t. ex. Actinidia Kolomichta , Tilia ettropaect. Sorbus 
suecica, Juglans regia och Betula alba visade sig i de kloroplast- 
förande mesofyllcellerna innehälla den für reaktionen ifraga utmär- 
kande violettfärgade vätskan. 
