12 
genom utiallning af öfverskjutande, icke i biuretreakti- 
onen deltagande kopparsulfat, hvarvid en kolloidal före- 
-ning uppstär, som efter hand längsamt gär i lösning. 
Reaktionen är nämligen med säkerhet af öfvergäende 
natur, livilket framgär däraf, att mängen gang endast 
vissa delar af preparatet visade grönfärgadt innehall, 
andra delar ater voro utan fällning eller färgning. Den 
slutliga gulfärgningen af stomata synes mig kunna.äter- 
föras tili en inverkan af kalihydratet ensamt, livilket 
meddelar stomacellernas förtjockade kutikula den för 
kutin- och korksubstanser utmärkande färgningen. 
Till hvad of van nämnts skall ytterligare tilläggas, 
att mer eller mindre utpräglade färgningar göra sig 
vid biuretprofvet ä blad äfven à andra element i vissa 
fall gällande, salunda ä hären hos Malva Alcea (intensivt 
gulgröna), Negando fraxinifolia (citrongula), Calycan- 
thus occidentalis (intensivt gulgröna med grön impregne- 
ring af härbaserna), Rub as tomentosus (gulgröna), Sicyos 
angulatus (härens basalceller gröna), Humulus Lap alas 
(bla), RliiladelpJius coronarius (bla; härens biceller svaf- 
velgula). Yidare färgades glandlerna gröna hos Farfa- 
gium grande och Sophora japonica. deras basalceller gröna 
hos Plantago major. Mängen gang antogo nervernas 
element bla eller grön färg — ett förhällande, hvarpa 
redan Sachs (I, 19) fast uppmärksamheten, • — . sasom 
hos Cercis Siliquastrum (blägröna), Trifolium pratense och 
Mahonia Aquifolinm (gröna), Funckia cordata (bla) ; hos 
Amicia zygomeris färgades nerverna roströda. Aristolochia 
Glematitis slutligen visade i vissa epidermisceller ett brun- 
färgadt innehall. troligen härrörande af dar befintligt 
garfämne. 
Millons reaktion, tegelröd t*ller rosenröd färgning 
af ägghviteämnen vid behandling med en lösning af 
merkuri- och merkuronitrat jämte salpetersvrlighet, 
lyckas i allmänhet synnerligen väl â blad. En fÖrut- 
