17 
den MiLLON’ska — . sä är denna temligen vid. Utom â 
ägghviteämnen med i det föregaende anförd kohstitution 
inträder den öfver hufvud a aromatiska ämnen med 
hydroxyl- eller metoxylgrupp (Nickel. I. 8). Vissa 
hartser och enligt Czapek (I. 363) den för vissa mossor 
utmärkande föreningen sphagnol rödfärgas af Millons 
reagens. 
I samtliga. ofvan beskrifna ägghviteprof afsagos 
gröna blad. Som redan i det föregaende nämnts. har 
Molisch i sitt arbete (II, 131) meddelat den iakttagel- 
sen. att ägghvitereaktionerna ä blad synas nästan ute- 
slutande vara bundna vid de gröna cellernas kloroplaster. 
Det visade sig nämligen. att blekta eller heit affärgade 
höstblad gäfvo ingen eller endast obetydlig reaktion, 
medan denna var à füllt lifskraftiga gröna blad af samma 
växt synnerligen tydlig. ' Delta väckte hos mig den 
förmodan, att samma résultat skulle frarnga vid under- 
sökning af partiellt panacherade blad, eller i allmän- 
het af växtdelar med omväxlande klorofyllfria och 
klorofyllförande fait. Sa var ocksa förhällandet. Säväl 
Xanthoprotein- som — och kanske i än högre grad — 
biuret- och MiLLON’ska reaktionerna inträdde antingen 
väsentligen starkare eller ocksa uteslutande â de gröna 
bladfälten. medan de klorofyllfria voro svagt eller alls 
icke färgade. Skillnaden i f ärgning visade sig vara sär- 
deles i ögonenfallande, om det undersökta materialet 
betraktades i genomfallande ljus eller lades i vatten i 
en â hvitt papper ställd glasskal. 
Bland mina häröfver gjorda iakttagelser ma föl- 
jande anföras. Vid Xanthoprotein prof vet framträdde 
tydlig färgskillnad â bladens olikfärgade fait hos föl- 
jande växt er foliis variegatis: Phlox -panic ul ata , Salvia 
officinalis. Lonicera brachypoda , Sambucas nigra. Vinca 
major. Evonymus rädicans. Sicyos angulatus, Kerria japo- 
nic a , 'Pelargonium zonale. Cornus alba Sjxithi. Xegundo 
Bot. Not. 1917. 2 
