18 
fr axini folia, R ib es rubrum , Achyranthes Ver schaff eltii. 
Pandanus Veitchii, Funchia undulata , Richardia albonia- 
culata, Homalomena picturata , Kaempferia Gilberti , Oplis- 
menus imbecillis. Synnerligen svag, ehuru dock skönj- 
bar var färgningsdifferensen lios Sanchezia nobilis och 
Aspidistra elatior. Däremot künde jag ej se nagon skill- 
nad â de panacherade bladen af t. ex. Beta vulgaris. 
Hibiscus Cooperi, Sedum Sieboldii, Farfugium grande och 
Colens sp. Lika litet framträdde nägon differens med 
afseende pa färgningens intensitet vid den patologiskt 
inducerade bladpanachering, som jag undersökte a blad 
af Lonicera Xylosteum , ställvis affärgade genom aphider. 
af Ulmus -Montana , blekta och hoprnllade i kanten genöni 
Schizoneura uhni , eller af Fraxinus excelsior med den 
bleka, rödadriga kantinrnllning, som förorsakas af Psyll- 
opsis fraxini. Hos senast anförda växt inträdde vid 
behaiidling med salpetersyra primärt rödfärgning tili 
följd af bladdelarnas anthocyanhalt. Öfvergaende rosen- 
röd färgning visade ocksä Evonymus radicans och Kerri a 
japonica . ehuru här af annan anledning (mähända bild- 
ning af en nitrosoförening — se det föregaende). Efter 
ammoniakbehandling färgades bladen af Evonymus radi- 
cans bruna, men, anmär kningsvärdt nog, endast â de 
gröna falten. 
I det stora heia förhöll det sig pa samma satt vid 
undersökning med biur et prof vet. Differenserna i färg- 
ning voro dock här väsentligen skarpare. Synnerligen 
vackra résultat erhöllos med de hvit- och grönfläckiga 
bladen af följande växter: Vinca major , Phlox paniculata, 
Salvia officinalis , Cornus alba Späthi , Sicyos angulatus, 
Sambucas nigra , Lonicera brachypoda, Pelargonium zonale , 
Ribes rubrum . Kerria japonica , Negundo fraxinifolia argen- 
teo-variegata, Hamulus japonicus, Achyranthes Verschaf- 
f eltii, Kaempferia Gilberti , Pandanus Veitchii , Oplismenus 
imbecillis , Dactylis glomerata, Homalomena picturata, Tra- 
descantia Laelcensis. Tydlig skillnad fanms ocksâ â bla- 
