21 
résultat, som gà füllt parallellt med de förut anförda. 
rent kemiska profvens. 
Af ofvanstâende redogörelse torde framgâ. att pa- 
nacherade blad i allmänhet lämpa sig förträffligt för 
studier af ägghvitereaktionerna. Dels framträda ifrâga- 
varande reaktioner füllt typiskt â bladens gröna fält. dels 
bringa de tydligt tili uttryck de klorofyllfria fältens âgg- 
hvitef at tigdom . Att det beskrifna fôrliâllandet i ett 
och annat fall icke gör sig gällande, torde â ena sidan 
förklaras genom kloroplasternas sparsamma uppträdande 
i vissa blad, â andra sidan ocksâ genom tunnheten hos 
det undersökta materialet. Det far sâlunda med säker- 
het tillskrifvas den senare orsaken, att en sa âgghviterik 
växt som Ulva Lactuca, hvars âgghvitehalt (râprotein), 
som förut nämnts, kan uppgâ till öfver 30 procent, det 
oaktadt ger endast svag äggh vitereaktion vid saväl 
Xanthoprotein- och biuret- som vid MiLLON’ska profvet. 
Öfver hufvud skulle man kanske vara *böjd att för- 
klara den olika färgningen vid de anförda profven som 
heit enkelt en följd af de panacherade bladens olika 
tjocklek â klorofyllförande och klorofyllfria fält. Sa- 
som undersökningar af Rodrigue. Timpe och Hera andra 
forskare visât, äro de senare väsentligt tunnare än de 
förra — bland de växter, jag undersökt, utgör endast 
Sambucas nigra ett undantag i detta hänseende, i det 
att dess hvita bladdelar, anmärkningsvärdt nog, äro tjoc- 
kare än de gröna — , hvarför färgningen vid ägghviteprof- 
ven bör väntas vara â de förra mindre intensiv. Emellertid 
kan berörda faktor icke vara den förnämligaste orsaken 
tili de klorofyllförande och klorofyllfattiga bladdelarnas 
qvantitativt olika äggh vitereaktion. En mikroskopisk 
undersökning visar nämligen utan vidare. att vid biuret- 
profvet endast de klorofyllförande mesofyllcellerna äro 
fyllda med den för reaktionen ifräga utmärkande violetta 
vätskan, medan. sasom jag redan i det föregaende an- 
