25 
och rörsocker. Molischs reaktion med konc entrer ad 
svafvelsyra jämte thymol. Guezda’s med ammoniakalisk 
nickelsulfatlösning och därefter kalihydrat samt Lie- 
bermann's reaktion med rykande saltsyra, da vid upp- 
värmning ägghvitesubstanser färgas smutsigt violettröda. 
Adamkiewicz’ reaktion yttrar sig i rödfärgning af 
ägghviteämnen vid uppvärmning med lika volymer kon- 
centrerad svafvelsyra och isättika och anses härröra af 
i denna senare förekommande förorening med glvoxyl- 
syra, hvilken reagerar med indolgrupper i ägghvitemo- 
lekylen. Reaktionen lyckades väl med blad af Amicia 
zygomeris , som färgades intensivt rödt och till slut bief 
mättadt kopparfärgadt, vidare af Nasturtium Armoracia . 
Brassica oleracea (bladet bief i detta fall mera tegelrödt) T 
Sicgos angulatus och Kerrici japonica 1 ). Hos senast an- 
förda växt, där panacherade blad undersöktes. gafvo 
endast de gröna delarna reaktion: de klorofyllfria blad- 
f alten blefvo ofärgade 2 ). Reaktionen synes bäst. om 
bladen öfverföras i en porslinsskâl med vatten. Färg- 
ningen försvinner emellertid därvid efter nagon stund. 
Vid Raspail’s reaktion behandlades bladen först 
under en timmes tid med en lösning af rörsocker ieller 
fruktsoeker, da resultaten synas blifva väl sâ godai och. 
efter hastig afspolning med destilleradt vatten. i en 
Petriskâl med svafvelsyra (t. ex. i koncentrationen 3 
volymer koncentrerad syra och 1 volym vatten). Reak- 
tionen pröfvades a blad af Amicia zygomeris. Plantago 
major. Malva Alcea. Cal grau thus occidentales samt Homa- 
1 1 Äfven för mikrokemiskt bruk synes Adamkiewicz 1 reaktion 
vara användbar. De aleuronförande cellerna hos Triticum vulgare 
t. ex. färgas vid uppvärmning med koncentrerad svafvelsyra och 
isättika vackert rosenröda. Längvarig uppvärmning bör i detta 
fall undvikas. emedan eljest allt för kräftig maceration lätt inträder. 
-) Som odugligt material för denna undersökning visade sig 
Lathyrus maritimus. Vid uppvärmning med reagenset blefvo dess 
blad svartfärgade. 
