öfvergängar, i det den färgades först bla isamma färg, 
som ut mark er lösningar af nickelamins alter), därefter 
bläviolett och till slut mörkröd. I fiera andra fall blef 
saltsyran likaledes rödfärgad, men först efter längre tids 
kokning tillsammans med bladmaterialet och. som det 
föreföll, tili följd af att den i bladen bildade röda sub- 
stansen utlöstes i mediet. Deb sen are iakttogs hos t. ex. 
Viburnum Opulus , Prunus Laurocerasus och Gleditschia 
triacanthos. Ifrägavarande substans loses äfven i vatten, 
hvilket jag t. ex. fann hos Viburnum Opulus m. fl., och 
i alkohol (iakttaget a Polygonum sacchalinense) , men är, 
enligt iakttagelse â sistnämnda växt, olöslig i eter. 
Kolsvarta blefvo vid kokning med saltsyra bladen 
af Querem Bobur, Fagus silvatica och Aucuba japonica, 
brunsvart bladet af Betula verrucosa , gröngult bladet af 
Mahonia Aquifoliiim. En svart färg antog likaledes bladet 
af Rhododendron Smirnowi , men vid mikroskopisk under- 
sökning a mekaniskt macereradt dylikt material visade 
det sig, att färgningen i själfva verket var intensivt 
mörkröd. âtminstone i mesofyllets celler. 
Det är nu en anmärkningsvärd öfverensstämmelse, 
att just de of van anförda växternas blad, hvilka vid 
saltsyreprofvet förhälla sig anomalt, äfven visa afvikel- 
ser vid de i det föregaende beskrifna ägghvitereaktioner- 
na, framförallt vid xanthoproteinprofvet. Kanske är just 
den substans, som vid kokningen med saltsyra färgas in- 
tensivt mörkröd, bäraren af denna anomala, ägghviteprof- 
ven maskerande reaktion. I alla händelser har man 
sannolikt att söka substansen ifraga bland garfämnena 
eller öfver hufvud bland glykosider eller med dem be- 
slägtade ämnen 1 ). När dessa underkastas sa pass ge- 
nomgripande förändringar som de. hvilka framga vid 
x ) För bladen af Prunns avium är bekant. att i dem förekom- 
raer en garfämneartad substans, som, isolerad ur väfnaderna. fälles 
i mörkröda flockar af stark salts\u-a (Husemann-Hilger. II. 1014). 
