29 
behandling med salpetersyra och alkalier. klyfvas de 
sonder och säkerligen dâ icke efter ett visst hestämdt 
skema. utan pa det sätt. att flera hvarandra närstäende 
oxiaromatiska föreningar uppkomma. Fiera af de för- 
sök. jag, i anslutning tili ofvanstâende undersökning, 
anställt med blad af Polygonum sacchalinense , tyda pa, 
att floroglucin möjligen skulle föreligga. Floroglucin 
är, som flera forskare i Lindt. Weinzierl. Weselsky, 
Waage) visât, allmänt utbredd i blad, stammar och 
och ved. I själfva verket erhâlles en intensivt körs- 
bärsröd färgning af bladen af Polygonum sacchalinense 
med Lindt-Waage’s floroglueinreagens, vanillin-saltsyra, 
med an a andra sidan stark saltsyra enbart ger endast 
gul eller svagt gulbrun färgning (vid vanlig temperatur). 
Vidare erhâlles positiv! utslag vid ett annat fioroglu- 
cinprof, behandling af bladen med vanillin och koncen- 
trerad svafvelsyra (Tunmann, I, 880), i det att äfven i 
detta fall rödfärgning inträder; svafvelsyra enbart färgar 
bladen vid vanlig temperatur gula eller gulbruna. För 
floroglucin är nu bekant. att stundom rödfärgning med 
saltsyra inträder, men detta synes bero därpa, att pen- 
tosartade föreningar finnas närvarande eller vid reakti- 
onen utklyfvas ur andra förhandenvarande substanser. 
Anmärkningsvärdt är ocksâ. att sa godt som alla de 
växtdelar. som visa anomal a ägghvitereaktioner, äro 
rika pa floroglucin, hvilket utan vidare framgar vid 
jämförelse mellan Waage's förteckning öfver floroglu- 
cinförande växter och de listor, jag upprättat öfver 
växter med maskerad äggh vitereaktion. 
Da emellertid icke alla reaktioner, som jag pröfvat 
â bladen af Polygonun( sacchalinense, lata sig förklaras 
genom förhandenvaron af floroglucin, har man i detta 
sammanhang ocksâ att tänka jiä bildning af pyrogallol 
och gallussyra. Dessa bâda substanser brun- eller svart- 
färgas i lüften vid närvaro af alkalier, en reaktion, hvil- 
ken tydligen künde hafva sin motsvarighet i den i vissa 
