38 
in arten sâsom varietet under M. lupulina L. och om- 
nämner att mellanformer iakttagits. 
Ascherson och Graebner (Synops. d. Mitteleurop. 
Flora 6:2 p. 395) upptaga den sâsom »Rasse» under M. 
lupulina. 
Denna senare uppfattning om systematiska värdet 
av denna växt är troligen den riktigaste. Det kan rent 
av ifrägasättas, om den ej är endast en stândortsform 
av M. lupulina , analog med mânga andra dylika be- 
skrivna av andra växter. 
Jag vill endast anföra Wittes undersökningar over 
alvarväxterna, dar han pâvisar de anpassningsfenomen, 
för xerofili, som uppträda lios systematiskt skilda växt- 
arter. Han papekar alvarväxternas växtsätt, att de ofta 
växa tryckta tätt tili marken, vidare reduktion av tran- 
spirerande ytor, uppkomsten av härbeklädnad, vedbild- 
ning. 
De fiesta karaktärer som utmärka »Cupaniana» äro 
sadana som de nu anförda och kunna gott förklaras sâ- 
som anpassningar för ett torrt klimat, sädant som alvar- 
formationerna erbjuda. 
För att fä klarhet i hithörande formers värde mäste 
man odla dem under olika yttre betingelser för att 
undersöka deras konstans. Nu bör dock härvid märkas 
att förlusten av den för en xerofil växt säregna habitus 
vid odling under andra villkor t. ex. i fet trädgärdsjord, 
ej behöver tala för att växten ifräga är identisk med 
andra ej xerofila arter. Den bekanta cruciferen Jeriko- 
rosen (Anastatica), som i naturen har ett mycket karak- 
täristiskt utseende förlorar en stör del av detta i kultur 
och fâr ett vida mer alldagligt utseende sâsom andra 
cruciferer. Sä är även fallet med flere andra orientaliska 
och mediterrana xerofiler, vilket man gott kan iakttaga 
i botaniska trädgärdar. Habitus är säledes ej den ut- 
slaggivande karaktären. Man mäste tillgripa mer speci- 
ella karaktärer för att bedöma om tvä växtformer 
