47 
for medfölja färglagda avbildningar av samtliga beskrivna 
växter. Planscherna, som äro utförda i trefärgstryck pa fint 
konsttryckpapper, äro särdeles lyckade. Tack vare plan- 
scherna kan man lätt känna igen de växter, som böra bliva 
föremäl för insamling. 
Sylvén, N., Den nordsvenska t allen. 
I denna grnndliga afhandling, som äfven ingar i »Med- 
delanden frän Statens skogsförsöksanstalt», har förf. behandlat 
ämnet frän manga olika synpunkter. De tvänne hufvudty- 
perna karaktäriserar förf. sälunda: 
1. Mellaneuropeisk, sydsvensk, tall, P. silvestris L. subsp. 
septentrionalis (Schott) : 
Den mognade kottens grundfärg grä-brun-grön; 
starkare bruna eller brunvioletta kottar med tydlig grön 
färginblandning jämväl pa solsidan. 
Kottesköldar relativt tnnna av säväl plana- som gibba- 
och äfven reflexa-typ. 
Fröfärg mörkare, grundfärgen vanligen svart-mörkbrun ; 
ehuru mera sällsynt f örekomma dock äfven ljusare fröfärgs- 
typer, brungnla-ljusgnla-hvita. 
Frövingefärg normalt brun, stötande i violett; äfven 
ockragula-rödbruna färgtyper förekomma, ehuru mera sällsynt. 
Barr relativt länga och smala (medellängd normalt 
öfver 35 mm.; proportionstalet barrlängd: barrbredd i regel 
> 30,0), vekare och starkare vridna, vi sande svagare och 
senare inträdande gulgrön vinterfärg; barrälder normalt 
2 — 4 är. 
Krona mera utbredt pyramidal, uppbyggd af jämförel- 
sevis grofva grenar, a äldre träd relativt kort. 
Grovbark tjockare, näende längre upp pa stammen. 
Utbredningsomräde inom Sverige: landets södra och 
mellersta delar upp tili öfre Värmland, mellersta Dalarna 
och Helsingland. — Den sydsvenska tallen är en söderifran 
(frän Mellaneuropa) i värt land invandrad tallform. 
2. Nordeuropeisk, nordsvensk, tall, P. silvestris subsp. 
lapponica (Fr.) Hn.: 
Den mognade kottens grundfärg gul-gulbrun ;* star- 
kare bruna eller brunvioletta kottar sakna grön färginbland- 
ning pa solsidan. 
Kottesköldar mer eller mindre förtjockade af säväl 
plana- som gibba- och reflexa-typ. 
