51 
fâ. Vi behöfva sä manga som möjligt samarbeta for 
att inom en nâgot sä när öfverskadlig tid kunna reda 
ut Sveriges sa intressanta och öfverflödigt rika rosaflora. 
Exempelvis finnas i Marstrands närmaste omgifningar 
en massa former, som ännu äro mig temligen obekanta, 
trots ifriga. tidsödande studier under cirka nio âr. 
Jag tror dock, att just denna trakt är ovanligt rik pa 
former. 
Jag vill vidare fästa vara svenska botanisters upp- 
märksamhet pa, att enhvar, som vill egna nagon tid 
och allvarligt intresse at rosastudier, nog kommer att 
gagna vetenskapen genom nya rön, far tillfälle att rätta 
äldre misstag och upptäcka nya former, ja arter. Dock 
är det ju sjelffallet, att man i frâga om ett sä varie- 
rande och svarhandterligt slägte -som Eosa vid uppstäl- 
landet af nya arter maste ga tili väga med största 
möjliga försigtighet. För att blifva füllt säker bör man 
iakttäga samma (lefvande) buskar och heist om möjligt 
buskar Iran skilda lokaler under Hera ar och pa olika 
ärstider. Har man tillgang endast tili pressadt material, 
bör detta vara rikligt, och en uttömmande beskrifning 
blir dâ i alla fall nästan omöjlig att astadkomma. enär 
den rätta färgen pa blad och blommor, som 'stundom 
är just det mest karakteristiska, icke rätt tydligt fram- 
träder hos torkade rosaexemplar. i synnerliet om de äro 
nagra ar gamla. Annu gäller hvad Elias Fries iNov. 
Fl. Suec. 1828) säger: »Nullibi majore licentia species 
distinguuntur quam inter Rosas: nullibi novae species 
rnagis suspectæ!» 
Den, som vill undersöka och bestämma Rosor. 
kommer nog tili en början att möta icke sä ringa sva- 
righeter, bega mänga misstag. se likheter, der sadana 
ej finnas, och tvärtom underskatta de verkliga likheterna, 
ty »Varium et mutabile semper Rosa» (Fries, 1. c.), om 
man nemligen vill se pa det slägtet sä, som man är 
van att betrakta växter i allmänhet. Vid granskning 
