61 
beteckningssätt olämpligt; dels blir det onödigt langt 
och besvärligt, dels kan det tilläfventyrs finnas nagon, 
som möjligen skulle uppfatta t. ex. sub-contraeta Mtss. 
som annan art an per-contracta Mtss. Jag föreslar der- 
för. att vi, — med uteslutande af kollektivart ens namn 
— skrifva: Rosa Ahnquistii Mtss. var. acutioridens Mtss. 
per -forma feiler f örkortadt ; perf. > ; Rosa contracta Mtss. 
sab- for ma (eller subf.) o. s. v. 
I afseende pa smabladens form och storlek finnas 
af kanske de fiesta arter lati- och angusti- former, ff. 
macrophylla och microphylla samt ff. eurybasis och steno- 
basis. Dessa kunna ofta nog anträffas pa samma bnskar 
och äro efter mitt formen ande af ringa system atiskt 
värde. 
Omsider kommer jag tili den speciella undersök- 
ningen af rosenbuskarnes olika delar och börjar da med 
de enligt min asigt vigtigaste Organen — stiften. Dessas 
värde i och för art best ämning har bedömts mycket olika : 
Leffler i Hartmans Flora anser dem sakna betydelse, 
Keller använder dem visserligen som skiljande karakter. 
men jag tycker mig af bans diagnoser finna. att han 
icke undersökt dem just sa noggrannt. För min del 
kommer jag här med en, som jag tror. alldeles nv er- 
farenhet. Jag anser nemligen stiften erbjuda sa karak- 
teristiska och tillförlitliga kännetecken. att jag pa dem 
vill grunda Rosaslägtets indelning i tvenne hufvud- 
grupper : 
A. Conglobata: med stiften alltid ulligt ludna och 
deras toppar ganska tätt sammanträngda tili ett litet 
mer eller mindre framskjutande nystan : 
B . Diffusa med stiften mer eller mindre glest och 
oregelbundet utbredda, stundom vridna. ofta ett och 
annat utskjutande ur Sämlingen, varierande fran alldeles 
glatta ända tili tätt ulligt ludna. 
Ett vant öga torde i allmänhet vid första blicken 
kunna afgöra. tili hvilken af dessa grupper en ros hör. 
