verte par Osbeck Cette dernière est représentée dans 
l’herbier de Linné par un spécimen recueilli par Osbeck, 
que M. Baker rapporte au F. mollissima Fries, qui, 
comme on le sait, est identique au F. mollis Sm.» 
F. canina L. Crépin säger (1. c.): »Dans l’herbier 
de Linné, au dire de M. Baker, il n’existe qu’une seule 
forme du F. canina — — — Il n’y a donc eu primiti- 
vement sous le nom de F. canina rien de précis et ce 
nom peut couvrir tout uïi groupe de forme de la sous- 
section Eucaninæ large ou étroit au gré des auteurs». 
F. Eglanteria L. Crépin Säger (1. c.): »Pour observer 
rigoureusement les règles concernant la priorité, il faudrait 
admettre comme nom princeps pour notre F. rubiginosa 
celui de R. eglanteria L. Sp. pl. ed. 1., auquel on donnerait 
comme synonyme le F. rubiginosa L. Mant.» Fries yttrar 
Nov. Fl. Suec.): »Si nomen F. Eglanteriœ restituendum, 
potius huic (F. rubigonosa) quam F. lutece tribuendum». 
Jfr ifrâgavarande arts namn i Frankrike: » Eglantere » 
sec. Retzius & Fries), nu églantiere: i Skâne (âtmins- 
tone förr): Neglantyr (»Engeltorn est rarior et perversa 
pronunciatio. » Fries, 1. c.). 
Anm. F. glauciformis At. star mycket nära den 
schweiziska F. uriensis Lagg & Pug. 
Till sist nâgra ord om ins amlandet. Ett fullgodt 
exemplar anser jag bora hafva bade blomskott och en 
qvist med nypon frân samma buske; om en qvist med 
taggar tages särskildt, bör âtminstone ett blad fumas 
qvar, sa att man i framtiden kan vara säker, att den 
härstammar frân samma art. och äfven se, om den till- 
hört ârs- eller blomskott. Nâgra kronblad mâ pressas 
lösa för att tydligt visa deras form ; de bibehâlla dâ 
äfven battre sin färg. Qvistar. som sakna ett eller fiera 
blad, böra undvikas; sâdana kunna vara ganska svâr- 
bestämbara. Almquist anser, att ex. »med ânnu ej ut- 
slagna blommor äro füllt användbara». Jag har derom 
en ganska afvikande mening: först vid blomningen fa 
