76 
bladen sin full a utveckling och bladtänderna sin typiska 
form och ställning. Dessutom kan dot manga ganger 
vara vanskligt, ja omöjligt, att före blomningen afgöra, 
om man har t. ex. en Afzeliana eller canina framför 
sig, n. b. i fall man icke förut är särskildt bekant just 
med formen i fraga. Exempelvis har jag icke kunnat 
blifva füllt säker angâende en del arter i Jebes exsiccat, 
hvilka äro insamlade före blomningen. 
När skall nu Sveriges vackra Eosa-flora blifva füllt 
utredd? Och hum manga arter och former hafva vi da 
i vara förteckningar? Detta är oss ännu fördoldt, men 
jag vägar tro, att Eosa-arterna icke komma att sta 
efter Hieracierna i antal, när de en gang i framtiden 
alla blifva kända. Odlade Eosor finnas i mänga tusen- 
den pâ vär jord — en uppgift fran 1895 nämner, att 
antalet da skulle belöpa sig tili cirka 6,400. Kanske. 
när heia Eosaslägtet är genomforskadt, behöfves lika 
stört tal att nämna de vilda. P. Svensson i »Flora 
öfver Sveriges Kulturväxter» tillämpar pä trädgards- 
rosorna Virgilii skimrande malning af vinrankans ota- 
liga former. Afven jag vill tilläta mig nöjet att som 
afslutning pà dessa rader citera de välklingande ver- 
serna, som kanske icke äro bekant.a för alla Botaniska 
Notisers läsare: 
Sed necpie, quam multæ species, nec nomina quæ sint, 
Est numerus; neque enim numéro comprendere refert; 
Quem qui scire velit, Libyci velit æquoris idem 
Dis cere quam multæ Zephyr o turbentur arenæ 
(Georg. II.) 
Sa tolkas de af Adlerbeth: 
Men pä förändrade slag och de skilda namn, som de bära, 
Einnes ej tal; och hvad bâtar i tal att fatta dem alla? 
Den som begär dem veta, han räkne i Libyens öknar 
Sandens yrande körn, som Zephyrus sprider i rymden. 
Marstrand den 14 mars 1917. 
