107 
lin de enda âkervâxterna, medan jag öfverraskades i 
Torsâker vid Dalagränsen af att se râg och hvete vara 
de hufvudsakliga sädesslagen. I Helgona socken vid 
Nyköping äro râg, hvete och risphafre, (ej plymhafre. 
som dar anses mindre gifvande) de förhärskande sädes- 
slagen, hvaremot korn odlas mycket sparsamt. 
Anteckningar om kulturväxterna ha ock ett historiskt 
värde, dâ inan därigenom kan följa de växlingar i valet 
af desamma, som försiggä i värt land under tidernas 
lopp. Sâ funnos t. ex. i min barndom (för omkring 50 
ar sedan) i Angermanland hampakrar här och dar, lin- 
äkrar allmänt, medan jag minnes fait med foderrofvor 
endast frân en gârd, hvars ägare var en föregangare 
inom landtbruk; numera äro där hampakrar försvunna. 
linakrar sällsynta. men fält med foderrofvor mycket all- 
männa, Lärorika bidrag tili kimskapen om vâr a kultur- 
växters historia lämna trädgärdarne vid äldre herrgärdar, 
sä t. ex. parken vid Bullersta, den gârd nära Nyköping, 
pä hvilken jag bott ett par somrar. Denna gârd ligger 
i en urgammal kulturbygd ; ett par tre minuters väg 
frân densamma finnas grafplatser med minst ett hund- 
ratal ättehögar. Gärden hör tili de mânga, som förr 
tillhört herremän, men som öfvergätt i bondehänder. 
Mycket minner där om forna tiders bättre dagar, sä ock 
parken med dess gängar, liviloplatser och en af ett tem- 
pel prydd plats med en vacker utsikt öfver Sörasjön. 
Den nu förvildade parken gaf dock en föreställning om 
de träd och buskar, som för ett eller annat lmndra är 
sedan ansâgos värdiga att pryda en herrgârdspark i dessa 
bygder. Invid inkörsgrinden stâ sâsom skyltvakter fyra 
âldriga träd, nämligen tre lindar, som vid brösthöjd mätte 
3 J /4 — 4 m. i omkrets, och en aim, nâgot öfver 3 m. i 
omkrets. I parken tilldrog sig en ek, som hade en om- 
krets af 4,i m., och en svensk oxel, i omkrets 2,i m.. 
blicken genom sin storlek. Sammanlagdt funnos där 
omkring 60 olika slag af träd och buskar, däribland de 
