137 
Lektor Otto Gertz föreclrog om Anomalier hos 
klyföppningar. 
Föredr. redogjorde inledningsvis för sina undersök- 
ningar öfver groddplantor, som odlats vid abnormt hög 
temperatur och i angmättad atmosfär. Kulturer a stärkt 
upphettadt substrat hade redan pâ 1880-talet anställts 
af Prillieux, som därvid iakttagit egendomliga defor- 
mationer a försöksväxterna, säsom suckulens och an- 
svällning af hypokotylen till följd af barkparenkymets 
under radande förhällanden ökade turgor, hvilken nâdde 
sâdan höjd, att växtdelarna i fiera fall sprucko upp pâ 
längden eller pâ tvären. En dylik karnositet hade äfven 
Vesque och Küster samt i senare tid Oswald Richter 
iakttagit vid analoga försök. 
Yid föredragarens undersökningar, hvilka päbörjats 
redan 1905. begagnades en till 39 — 41° C. uppvärmd , 
med termoregulator försedd termostat, hvari groddplan- 
tor af Secale cereale , Phaseolus multiflorns , Luffa cylin- 
drica och Cucurbita Pepo uppdrogos. Genom att rikligt 
vattna kulturerna och öfver dem skjuta en med fuktadt 
filtrerpapper klädd glaskupa hölls luftfuktigheten nära 
mättningsgraden. Kulturerna belystes konstant med 
en elektrisk glödlampa (ljusstyrka = 25 normalljus); 
för kontroll anställdes — under i öfrigt lika betingelser 
— parallelkulturer i mörker finom svärtade pappskärmar ). 
Anmärkningsvärdt var. att hos Secale cereale skedde 
groningen vid konstant belysning hastigare än i mörker. 
Däremot försiggick längdtillväxten i ljuskulturerna lang- 
sammare. Hos Secale cereale och Phaseolus multi floras 
uteblef klorofyllbildningen. hvilket föredr. förklarade i 
anslutning till Wiesners undersökningar (1877), af hvilka 
framgatt, att temperaturens öfre kardinalpunkt (maxi- 
mum) för klorofyllbildningen i regeln ligger vid omkring 
40° C. Detta gällde emellertid icke om groddplantorna 
af Luffa och Cucurbita , hvilka ännu vid denna tempe- 
raturgrad blefvo vid föredr.-s försök liHigt gröna. 
Bot. Xot. 1917. 
