138 
Bland anatomiska egendomligheter hos de anförda 
groddplantorna faste sig föredr. hufvudsakligen vid klyf- 
öppningarna, hvilka i manga fall visade vidtgäende 
deform ationer. Hos Phaseolus multiflorus hade klyföpp- 
ningarna sitt läge â spetsen af papillformigt utskjutande 
emergenser, och det under ifragavarande* stomata be- 
fintliga intercellularrnmmet sträckte sig likt en körtel- 
kanal langt in i barkparenkymet. Cucurbita och Luffa 
visade en förändring af stomata i annan riktning. Här 
förskötos ofta de bâda slutcellerna mot hvarandra, 
hvarjämte tili följd af dessas abnormt höjda turgortryck 
klyföppningsspringan stod vidöppen, pa samma satt som 
förhallandet merendels är hos hydatoder. Föredr. erin- 
rade om Mindens arbete öfver vattenklyföppningar, dar 
en afbildning visade denna öfverensstämmelse synnerligen 
tydligt, i det slutcellerna äfven här äro förskjutna, 
hypertrofierade och stärkt krökta, äfvensom om förhal- 
landet hos klyföppningarna hos Neottia Nidus avis , 
hvilka, undersökta af Porsch, förete samma förskjutning 
och asymmetri af slutcellerna. Ett tredje exempel pa 
samma anomali förelag i de abnorma, af Purkyt stude- 
rade klyföppningarna, som uppstâ vid kultur i tobaks- 
röksatmosfär. 
Hypertrofi af slutcellerna, sadan denna iakttagits 
hos Luffa och Cucurbita , var tidigare i extrem form 
bekant hos Solanum tuberosum (Stapf), Galtonia candi- 
cans (Leitgeb) och Tradescantia virginica (Gravis), ' i 
hvilka fall den gick sä langt, att slutcellerna fingo 
halfcirkelformig gestalt och stötte med sina ändar sam- 
man, sä att klyföppningsspringan uppdelades i tva skilda 
kanaler. Tvenne af Lloyd beskrifna fall, Verbena ciliata 
och Fouquier a splendens, hvilka vid ytligt betraktande 
föreföllo likartade med de föregaende, berodde, sasom 
Lloyd själf anmärkt, pa slutcellernas postmortala ut- 
spänning genom förklistring af deras stärkelseinnehall 
med kalihydrat. 
