203 
Usnea longissima Acharius (1810). 
Av 
Gustaf Ohrstedt. 
Denna vackra lav är känd endast frân ett fatal 
platser i vârt land. I sin Lichenographia Scandinavica 
(1871) nämner prof. Th. Fries endast en svensk fynd- 
ort, näml. Östervallskog i Yärmland samt tre norskà 
platser, dar den blivit funnen, men steril. Ex. med 
frukt har han sett frân Bajern och Indien. Efter nämnda 
tid tyckas icke manga svenska fyndorter ha tillkommit. 
I närheten av Jörn lär den vara funnen, lokal och tid äro 
mig obekanta. Forstmäst. O. Berggren i Ljungâ fann den i 
Los socken, Helsingland, 1905. Pâ vâren 1916 pâtrâffade 
Förvaltarne H. Modin i Erikslund (Medelpad) och E. Nord- 
strom i Fors (Jämtland) samt Faktor Mellberg i Fran- 
st a (Medelpad) under skogsvärdering ett träd med 
egendomligt utseende, i det att det var beklätt med 
stora, svajande to vor, som gjorde det synligt pâ längt 
hall. Av en händelse fick jag under nov. förra âret av 
jägmästare F. Lindberg i Fors höra talas därom. Han 
visste redan, att det skulle vara nämnda lav. Den 16 
juli detta ar blev det mig genom Förv. Modins intresse 
och hjälp möjligt att i sällskap med nämnde Faktor 
Mellberg, som han ställde till mitt förfogande, uppsöka 
platsen, och künde jag da konstatera lavens förekomst 
därstädes. Platsen är belägen â Sköle utskog pâ södra 
sidan av Ljungan i Tuna socken i Medelpad, mittför 
Hällsjö hallplats, som är belägen mellan Nedansjö och 
Wattjoms järnvägsstationer. 
Yi sökte förgäves det förut iakttagna trädet, men 
däremot lyckades vi finna laven pâ tva andra träd, en 
torr gran och en frisk. Trakten är beväxt med hög 
skog, fuktig, lugn och skuggig. Pâ de bada träden 
förekom den endast sparsamt samt i tämligen unga ex., 
alldenstund de längsta endast uppna vid pass 1 l /z me- 
