249 
har faaet udlaant fra det botaniske Museum i Köben- 
havn findes den ægts Atragene sibirica L. under 2 Nr. 
nemlig: 
Nr. 201 fra: Prov. Perm » propre p. lljinshoe » og 
Nr. 1201 fra: »Prov. Irkutsk (Sibiria), distr. Balo- 
gansk. In fruticetis pr Bashejewsky» . 
De Exemplarer, som jeg fik godhedsfuldt udlaant 
fra Piksmuseum i Stockholm, stammede fra folgende 
Steder : 
Sibirica altaica (Herb. Petrop.). Karkaraly (Schrenk), 
Jenisei-Potapovskoja (H. "W. Arnell), Jenisei mell. 
Tunguska (J. Sahlberg) og fra »Mittlerer Chargos 4 — 
5000,» (A. Pegel, Iter turkestanicum). 
Konservator H. Printz har godhedsfuldt gjennem- 
gaaet en stör Del russisk Litteratur og meddeler mig 
derfra folgende, som han har fundet om Udbredelsen 
af den sikre Atragene sibirica L. : 
»Mot ös’t gaar den ikke længer end til Kingan- 
fjeldene, hvor Litvinof samlet den 20 Juni 1902 ved 
Stationen Saltanovka (Komarof, Fl. Mandschuriæ S. 
279). Skjönt arten altsaa ikke forekommer i Mand- 
schuriet fremhæver Komarof i nævnte Arbeide, at den 
ikke gaar længer mot öst end til Kingan. Dette stem- 
mer jo forövrigt ogsaa med den ældre Litteratur f. Ex. 
Schmidt (Peisen im Amurlande und auf Sachalin) og 
Koppen (Geogr. Verbr. d. Holzgewächse d. europ. Pus- 
lands u. d. Kaukasus. Th. 1. Petersb. 1888). I dette 
sidste Arbeide fremhæves det, at den mangier paa 
Kaukasus. 
I östl. Sibirien, Amurprovindsen og Japan erstattes 
den af Atragene ochotensis , A. platysepala og nogle andre. 
Mot nord gaar den iethvertf aid i Jenniseidalen belt 
op i de arktiske Egne; N. J. Scheutz ( Plantœ vasct 
Jeniseensis inter Krasnojarsk urbem et ostium Jenisei. 
fluminis. Stockholm 1888) angiver, at den er temmelig 
