‘268 
likaledes i torvmarker med stärkt rörligt vatten. I utdikade 
torvmarker inträder of ta en livlig salpeterbildning. 
I mossrika ocli lavrika barrskogssamhällen omföres ej 
kvävet till nitrat. Nedbrytningen av de organiska kväve- 
föreningarna stannar vid bildningen av ammoniak. Även i 
de niest växtkraftiga, mossrika barrblandbestânden iakttages 
ej heller ocksâ en ytterligt svag nitrifikation. 
De nitrificerande jordarna ha ofta en sur reaktion. De 
kunna ofta endast lângsamt nitrihcera en ammoniumsulfat- 
lösning av for nitrifikation lämplig sammansättning, ehurn 
de vid lagring kunna bilda betydande mängder salpeter- 
kväve. De äga vanligen en mera kväverik humus än de 
icke nitrificerande jordarna, visa vanligen större ammoniak- 
avspaltningsförmäga. Denitrifikanter äro allmänt utbredda. 
Nitrificerande, naturliga jordar kunna vid lagring bilda 
lika stora eller större mängder salpeterkväve än ordinär 
äkerjord. 
Nitrifikationen influeras mycket stärkt av de jordmäns- 
bildande processerna, sälunda ocksâ av klimatet. Da nitri- 
likationen har. ett stört inflytande pä växtsamhällets samman- 
sättning, komma de jordmänsbildande faktorerna att fä ett 
viktigt och i manga fall avgörande inflytande pä växtsam- 
hällenas uppträdande och fördelning. 
Markens kalkhalt befordrar nitrifikationen. I norra 
Sveriges stärkt humida klimat visar sig emellertid kalkens 
inverkan pa Vegetationen ofta icke dar, den anstar, men väl 
dar dit den föres av vattnet. 
Samtliga skogsträd förete större växlighet pâ mark, dar 
kvävet nitrificeras, än pä sädan, dar det icke nitrificeras. 
Det finnes utsikter tili att genom en ordnad beständs- 
skötsel framkalla salpeterbildning även i en sädan mark, 
där denna process eljest ej skulle inträda. 
Aven pä mark, där Salpeter ej bildas. kunna vi erhälla 
mycket vackra produktionsresultat med tall och grau. Dessa 
barrträds tillväxt synes dä vara beroende av den livlighet, 
vanned ammoniak avspjälkas ur humustäckets organiska 
kväveföreningar » . 
