273 
Om plagiotropi hos strandväxter. 
Av 
G-öte Turesson. 
Det torde vara allmänt bekant, att strandfloran är 
rik pa nedliggande växtformer. Ser man efter i syste- 
matiska handböcker, tinner man, att en mängd växt- 
släkten, sasom Atriplex , Jasione , Polygonum , Trifolium 
m. fl. äro representerade pa stranden i prostrataformer. 
De beläggas oft a med varietetsnamn, men om de äro 
ärftliga eller utgöra rena standortsmodifikationer lämnas 
därhän. 
Tendensen, om man sa far säga, att utbilda former 
med mer eller mindre plagiotropa ovanjordsaxlar, före- 
finnes emellertid, och denna egenartade habitus är ofta 
gemensam för sa gott som alla de i Strandvegetationen 
ingaende arterna. Samma tendens tili plagiotropi gör 
sig ocksä gällande hos rosettväxterna, som pa expo- 
nerade lokaler trycka sina blad tätt intill marken. 
Exempel pä denna vegetationstyp kan man finna 
överallt längs vâra kuster. I de följande standortsan- 
teckningarna hava alla de arter, som visa plagiotropi, 
utmärkts med en asterisk. 
Porekov, 15 /s 1917. Lângsluttande sandstrand, i den 
lägre supralitoralen övergaende i smastenig strand och 
inât begränsad av en epilitoral dyn. 1 ) 
Lagre supralitoralregionen: 
Aster tripolium, * Atriplex longipes Drej, *Chenopo- 
dium glaucum och * rubrum , *Glaux maritima *Glyceria 
maritima , *Plantago maritima , *Spergula salina, Triglochin 
maritimum. 
0 vre supralitoralregionen : 
* Atriplex prostratum Bouch., * Cakile maritima , *Che- 
*■) Angaende hithörande terminologi se Sernander, R. De 
nordeuropeiska liavens yäxtregioner. Svensk Bot. Tidskrift 11: 72 
—124. 1917. 
Bot. Not. 1917. 
18 
